Tasuja . jutustus Eestimaa wana aeg E. Bornhöhe . Tallinn . trükitud A. E. Brandt ’ i kulu ja kiri 1880. Zensur poolest lubama . Tallinn , 17. september 1880. paar söna lugejall enne lugemine . kes eesolewat raamatuke lueb , see panema tähele , et mina tema " jutustus Eestimaa wanas aeg " nimetama . mina tahtma tema sees tükike Eestlane önnetuserikas ajalou nüüdne Eestlane silm ette panema , ilma mingisugune nöuta , nüüdne asi kaugeltg puudutama . selleaegne inimene ei tohtima mina aeg möedu määrama , see tegusi nüüdne prill läbb waadata , see könesi mina körwa järele seadma . see olema toore wägiwalla , ebausk , pimedus aeg . mina jutt esimene peatükk leidma lugeja weikest pildike mina maa olek 500-ja aasta eest . see järele wöib umbes arwata , kuda see asi wöisiwa sündima , kes mina histooria pöhja peal tahtma jutustama . Wäljaandja . 1. enam kui wiissada aasta seisawa mina ja see aeg wahe , kes siin räägitawa juhtumine sündima olema . see pikk aeg sees olema mina maa , niisamma kui terwes maailm , palju wanu asi igawus rüpp waunud , kust see keegi wanaaeg tagasi soowija õhkamine enam wälja ei meelitama ; uus olek olema lugema arwul sündima . üle üldse aga olema maailm muutja nägu noorem , lahkem läinud ; wiiesaja aasta eest olema tema , mina aeg määrama , magama wana ja kortsus . iseäranis mina maa . luba mina , lugeja , et mina sina see wana ja kortsus nägu paar kerge kriips mõte ette maalima . olema pilt walitseja põhjawärw , siis olema kergem , pilt kujudell karwa ja seisuwiis andma . Kolmeteistkümnema aastasada hakatus sattuma Eestlane isewärk naaber wahe . Ööldakse , et naaber üleüldse raske pidama olema , rahu ja armastus elama . aga Eestlane selleaegne naaber oliwa koguni hull , üks hullem kui teine . N ’ ad tühendasiwa tema waese patune pagan wiimse hilp paljas , et päike Rooma poolt see keelma tema peale wõi paistma , peksiwa tema armetum , et tema kristlik arm saama maitsma , tegiwa tema teuloom , ristiusk õnn ja õnnistus kandma ja saatsiwa tema oma põld , see olema , Issand wiinamäe , töö , kus kubjas piits tema keelama , oma ebajumal wilu hiiede warju pelguma . niisugune halastaja naaber oliwa Daanlas ja Liiwimaa Sakslane . teine naaber , Wenelas ning Littawlas , ei katma kiskja hammas mitte mahe mokk , wai näitsiwa see keelma , kus wõisiwa . see käisiwa ka sagedane Eestlane kehwa laud sööma , aga kui kõht täis ehk peremees malakas mõjuwam juhtuma olewa , wantsima paluma wõera jälle oma tee . see esimene wõitlus kiskuma Daan kuningas wägiwallaga ja hea wiis suurem jäu nüüdne Eestimaa , nimelt Harju ja Wirumaakond enesell . muu maa jääma Liiw ordu ja piiskop kätte . kui riid järele ajuti rahu tulema , woolasiwa Sakslane ja Daanlas ärawõidetud maa sisse , igaüks saama maatükk kätte , ja jääma see talupoeg peremees , kes tema maapea elasiwa . Esite ei olnud Eestlane mitte täis pärisori , wai waba rentnik . aga mis enam sisserändaja hulk , ja hulgaga wõimus kaswa , see enam nõudma talupoeg käest , ja sada aasta pärast allaheitmine kinkima Daan kuningas Christoph II . kõik Eesti sugu talupoeg oma wasall , Daan ja Saks sugu isand päris omadus igawes aeg . T ’ al ep olema see tarwisg olnud , sest pärisorjus olema juba ammu enne täis olek õitsema . hirmus olema weel hiljuti mina harima aeg pärisori põli , palju hirmsam olema tema toores , sõjakära kurnama ning ebausk rumaldama keskaeg . ei olnud waigistune uskusg , sest usk ei õpetama keegi . ei jõudma ka raskes rõhuma talupoeg hädakisa kuningas . kõrwuni , kes , ise kaugel ja pealegi alati kodune tüli kael töö , küll pealik Tallinn pidasiwa , kes aga mõisnik nii wähä hoolisiwa , et isekeskis koosolek pidasiwa ning mitu kord maa Liiw ordu walitsus alla pakkusiwa . Eestlane olema taewakari lammas saama , aga willu t ’ al ei jõudma kaswada . sest aeg ütlema üks Sakslane , kroonika kirjutaja Kelch : " Eesti ja Liiwimaa olema mõisnikude taewa , papp paradiis , wõeras rahahauk , aga talupoeg põrgu ." 2. Harjumaa põhjapoolne jäu , Tallinn lähädal , suur laas keskel seisma üksik suur taluma , tee kaugel , niipalju , kui sell aeg tees wõi olema . talu hüüdma " Mets " taluma , sest et tema mets sees olema , ja olema imelik wiis üks sündima Eestlane , Tambet , jägu . Kuda olema see mees pärisperemees saama , kus kõik muu Eestlane pärisori oliwa ? see m ’ e kohe nääme . Tambet isa olema paks piiskop ori olnud , kes palju maa ja mets olema , kes sees tema , oma tähtjas keharaskus hoolimata , sagedane jänes ning lind käima laskma . Tambet isa , nimi Wahur , olema kõrge , prisk poiss , kes määratum liige niisamma palju raudne jõud , kui tinane laiskus elama . tema olema niisamma tugew ja niisamma laisk , kui karu . aga tema nahk olema õrnem , kui karu , ja see lõpmata hoop , mis tema laiskus eest alati saama , tüütasiwa tema wiim nõnda ära , et jalg alla wõttis ja mets pakk joosima . piiskop olema tugewas sulane kahju , wandus , maksma mis maksma , redu jälle kinnipüüda . saatma sulane wälja , istuma ise tugewa mära selg ja sõitma mets . Mets eksima tema küll ära , aga leidma truudus sulane paksuleheline tamm warjus rahuline puhkawat . " küll mina sina hellaste äratama ," urisema piiskop , ronima mära selg maha , tõstma piits ja - wiuh ! " hellaste äratatu " pahategija kargama kui nool püsti ja nühkima aietama hellaste puuduma kohta . " sina paharetisulane ! sina redu , kurjategiia mi ? Waat ’ sina !" Waimulik isand tõstma jälle piits , kes õde wihisemine " paharetisulane " wäga ahastama . aga sell silmapilk kiskuma ise mära walju hirnumine isand käest lahti ja putka tuhatnelja mets . Lähädal kostma tume urin . suur karu tõusma ase ja näitama nõu pidawat , kas pidama paluma wõerai ligemalt waatama minema . " karu !" karjatama püha isand ja laskma piits kukkuma . " määratu weis ," pomisema sulane . " püha Pankraatsius , mis nüüd tegema !" sulane kergitama õlg ja istuma sõnalausumata maha . " püha Bonifaatsius ! olema sina juhm ? see olema mina ots ! see saadan küüs surema ! helde Issand , tõusma , minema tema kallale - sina olema ise , kui karu . pai Wahur , kiskuma tema lõhki ... Nää , tulema , tulema ... oh Jumal , Jumal ... Wahur , aitama , kaitsma mina , oma hingepeastja !" Wahur raputama tõsiselt pea . " parem olema kiskja küüs , kui nuhtleja piits all lõppema ." karu hakkama ligemall tulema . piiskop tantsima üks jalg pealt teine peale . " Jäe siis ometi seia , mina panema jooks ." ja piiskop tahtma jooks panema . aga Wahur tõusma ülesse ja ütlema rahuliselt : " mull olema pikem koiwa , kui Tee ." " mina ei laskma sina nuhtlema - sulane naerma . " mina laskma sina prii - sulane kuulama terawamalt . " mina andma sina maa päri - ai , ai , ai - Issand halastama . . . nägema !" karu ajama ise kolm samm eemal uri-ede püsti . " kas wannuma sellepeale " " mina wannuma , wannun , wannun ... sulane kiskuma suur jahinua piiskop wöö ja astuma karu wastu , tema terawas silmama . mesikäpp urisema wihaselt ... Wahur lipitsema silmapilk tema ümber . korraga hakkama tema raud sõrm elajas kõri kinni ja wautas t ’ ale terwe jahinua tera rind sisse . aga surmapea haawatud loom wõttima wastaline palawas kaiss . Inime ja kiskja weerlesiwa maa peal . murtud raud ragisesiwa , tolm keerlema üles , segane , pool lämmatand röhkima ja urin olema kuulma - siis tõusma wõitja inimene , kriimustama ja lõhkiseriie , üles , ja waata rahuline wõidurõõm wõidetud waenlane wägewa , surmakramp tuksuwa keha peale . " see kiskja wer panema mina wabadus taim tärkama ," pomisema tema iseenese . T ’ al olema õigus . piiskop pidama sõna , tegema pelgund sulane waba ja kinkima t ’ ale tükk maa ja mets , mis üksikult Loodijärwe loss maa keskel seisma , päris omadus . muu kui sõda ajal pidama tema piiskop aitama . Tugew Wahur ehitama mets sisse enesell majake , olema aga liiga laisk , et põld harima hakkama . tema luusima mööda mets ümber ja toitma ise jahisaak . tema kõigesuurem lust olema , kiskja elajas kautada . tema suur tugewus tegema tema kaugel ümberkaudu kuulus ja tema nimi ning teu elasiwa kaua sadakord suurendama näu rahwa suu . rääkima tema , kuda tema kord terwe hundikari , mis kibe külm aeg tema kallale kippuma , paljas käsi ärakägistanu , nahk maha nülgima ja surnukeha nii kui Jõulu kingitus tugewa tamm oks riputannd , kust see siis nälgind suguwenna halastama mahatallitanu ja ausaste oma tühi kest matma . Kuda tema kord targem rahwa käest kuulma , et wanal aeg üks märkama rammus mees , Simpson wõi Sampson , olnud , kes sada tiigert wõi karu sabapidi kinnisidunud , tema sellepeale üks metshärg , üks karu , üks hunt , üks metskult ja wee mõni muu tige loom kinnipüüdnu , imetaltsas tegema ja terwe põrgukuitsika kari läbi küla uitanud ; kuda tema kuusk juur maa wäljakiskunud , juur ja ladwa mahamurdnu ja enesell tüw maja ehitama . see ja muu juttus rääkima rahwa suurendaw suu tugema Wahura , ja see juttus kuulama särasiwa poiss silm elawamalt , langema mees rõhuma selg wee enam küür ja mahapöörduma sulasepilk näitama ütlewa : " see olema tema . mina see ei wõi ... pidama kannatama ... Tugew Wahur luusima mõni aeg üksipäine mööda mets , siis tundma igawus , lunastama enesell Loodijärwe lossihärra käest hundinahk eest noor tüdruk naine ja naine wenna sulane , hellitama naine , laskma sulane tükk maa põld muutma , tegema ise kõige metsaline hirm ja surema , oma poeg Tambetille , kes ise juba naisemees ja lapseisa olema , järgmine õpetus kaasaanne : " sina teadma jo , poeg , mina saama oma priius ja omadus ise tugewa käewarre läbi ja hoidma tema oma käewarre tugewus . sina olema küll ka sirge , punane poiss , aga sull olema pikk kael , kitsas õlg ja lahja puus . noor puu maa seest juuristama ja metssiga plehku ajama sina ei jaksama . Sull olema aga teraw pidama , ehk tegema sina kawalune , mis mina kangus . Waata ette , warja kergestsaadud wabadu - tema olema magusam kui mesi , aga ka sulawam kui mesi : enne kui sina aru saama , sulama tema sina keel alt ja sina imema orjahigi . Tee kõrge aed mina maja ümber , ostma oma enam sulane , hari maa ja tegema ise jõukas . ära tegema isand palju tegemine , põlgama tema segane usk , paluma Taewataat ... siin jääma Wahura hing rindu kinni ; tema jooma suutäis magus mõdu ja lisama juur : " mina tundma orjapõlwe , tundma oma rahwa häda , aga ei jõudma muu , kui hammas kiristama . üks ei jõudma miski , teine sajatawa hammas taga , aga ei julgema ... waim olema rahwa sees lämmatama ja kiunuma haledane rõhuja põlwe ümber ... otsima see , kes ei kaebama , aitama takka , kihutama teine aitama ... ja kõlama siis ähwardaw hulgumine üle terwe maa , siis kõlistama sõjariist ja tõstma mürin , mis pilwei lõhkuma ja leinaja jumal wägewaste äratama ! ... Tugew Wahur ei rääkima enam . hing kaduma õhka wägewa keha seest . tema surmawood ees seisiwa nutma tema naine , Tambet oma naine ja tema poeg Jaanus , kes sell aeg kaheksa aastane olema . Wahura lesk ei kannatama raske hoop kaua wälja , wai minema paar kuu hiljem armastama mees järele haud . ka Tambet naine surema kaks aasta pärast . Tambet olema agar , wile mees , kes liikumine ja korjamine armastama ning isamaa õnnetus suurem ei hoolima . tema ostma oma kolm noor sulane , ehitama enesell kena , ruumikas elumaja kõrwaline hoone , tegema tugewa palk aea hoow ümber ja istutama weikne aed maja juur . paras koht , elumaja wähä eemal , raiuma tema mets maha ja hakkama tublis põld harima . Sakslane tema ei hoidma Wahura käsk wasta ise mitte üksi eemal , wai hakkama juba wara see keel õppima , käima sagedane Tallinn ning Loodijärwe loss kauplema ja oma tarwima asi tooma . oma poeg Jaanus panema tema kohe pärast Wahura surm Tallinn Mustamunk klooster ) talweteks õppima . tema nõu olema , poeg täis Sakslane ja õpetud mees kaswatama . Wahura wiimse maanitsus unustama tema hoopis ära . aga Jaanus pidama tema meel . Meesterahwas mäletama üleüldse wähä lapsepõlwe , sest et sügawasse leikaw muutmine laps noor mees see , mis laps maailm olnud , korraga ärkawa waimu nii tühi , õigemine nii lapsika näitama olewat , et mälestus kaub , ja waim uuest sündima . aga üksik juhtumine , mis laps süda kunn põhi põrutama , helisewa wee läbi mehepõlwe ja mängiwa igawus tund rõõmus ehk kurw mälestus äratama hall juus ümber . kui Jaanus esimene kord läbi kitsas , pime Harju-wärawa Tallinn sisse sõitma , waatas tema , rohiline mets waba poeg , pool kohkuma , pool tuska ilmatu kõrge kiwist hoone peale , kes raudrist kinnitama aknate tagant kuiwa , külm näuguma wäljawaatasiwa , ja teinepool uulits jälle muu ei nägema , kui ilmatu kõrge kiw hoone , raudrist aken ja kuiw , külm nägus aknate taga . Jaanus olema tundmine , kui pigistama keegi t ’ al kõri kinni . - " Warja priius !" kõlama tema kõrwuma Wahura wiimne sõna . aga tema harjuma ja õppima talwe usinus ja tähtis waimuanne munk tarkus , mis sell aeg peaaegu ainus tarkus olema . see suurem isu luusima tema suwe mööda kodune mets . ) see klooster seisma see koht peal , kus nüüd Katoliik kirik olema . 3. Jaanus olema kümme aasta wana , kui isa esimene kord Loodijärwe loss minema , kes maa keskel , kuda ööldud , Tambet omadus seisma . selleaegne lossihärra , rüütel Konrad von Raupen , olema mõistlik isand , kes tark ja osawa Tambet meelehea leidma ja tema sagedane nõuküsimine pärast loss kutsuma laskma . Sennikui Tambet ise loss sisse minema , jääma Jaanus üksipäine hoowi peale hobune juur . tema istuma lauahunik otsa peale , panema käsi rind peale risti ja hakkama uudishimuliselt ümberringi waatama . Weike näitis t ’ al linn wall kõrwa müür olewat , mis lossihoow sissepiird , ja kes peal üksik wahitorn nii kui wana eit pars kükitasiwa . Hoow keskel sirutama peahoone ise oma lõppemata hulk nurk , ots , korsten , torn ja tornike kui ähwardawai kiwisõrmesi sinine taewa poole . kitsas , kõrge aknate taga sõelusiwa tegewa inimene senna tänna . Hoow peal luusisiwa punane nägu ja sinakas nina sõjasulane laisalt ümber ja puhusiwa tüdruk , kes kaewust wett winnasiwa , lihtlabane nali , mis meelitud tütarlaps ühtepuhku peu sisse kihistama panema . Wärawatorn hauguks pistma wärawawaht ise roostetand waskkübar ja roostekarwa nina wälja , mis otsekui kuu walgustuma pilwete wahe tema okkaline hall habe seest wäljasära . Jaanus hakkama temasugune jõmpsikas auupakkumine puudus , habe , nina ja roostetand kübar kaudu see näuguma silm otsima . asjata töö . kõik walge habe , ninapuna ja kübararooste . poiss otsima , wahtima wahe mujale ja hakkama jälle otsima ... korraga tundma tema , et miski kui Taara pikne nool tema jalg wahe wura , üks hele hääl hüüdma : " Such ’, Tarapita , such ’!" - ja kole must kogu tõukama pea nii tormama mina sõber jalg wahe , et tema wennike tagurpidi üle lauahunnik lendama . suur naermine kaks hele kõri tõusma sellepeale sealsammas ligidal ja lossihärra laps , kümneaastane poiss ja seitsmeaastane tüdruk tõttasiwa õnnetusepaik peale . siin ajama ise mina noormees parajaste üles ja saama aru , mis t ’ aga sündima . tema silm langema kõigeesite pahaselt suur koer " Tarapiit " peale , kes isand käsk peale nii harimata wiis ratas olema püüdma . koer ei näitnuma oma koerustükk sugugi kahetsewa , sest tema kargama , ratas suu , nii kui päris narr ümber . Raupen ’ i noorsant tahtma naer pärast katkema , aga tütarlaps nägu minema tõsine ; tema astuma Jaanus ette ja küsima osawõtlikult , " kas tema mitte häda ep olema saama " Jaanus kogeldama , imeilus tütarlaps silmama , miski nagu " ep olema wiga " wälja . " see olema kena " naerma weike noorsant , ja tatsutama Tarapiit sile selg , mis kui uss tema käsi all keerlema . ". häbi sina , Oodo !" maanitses auuline tõsidus weike tüdruk ; " mina olema tema häda tegema , ja sina pilkama wee . kas see olema ilus " " ilus ja mehine !" kilkama Oodo : " paras nii-sugune pime . Wupsti ! N ’ agu wedru üle lauahunnik . oh , Tarapiit , küll see minema libedaste ! oh , oh , oh !" nüüd minema Jaanus kops üle maks . " see olema kõlwatu temp , koer wõera peale ässitama ," pahwatama tema wihaselt : " sina olema rumal poiss ja muu ühtigi ." see sõna istuma tema jälle maha , panema käsi rind peale ja waata kulm kortsutama kõrwa . tema weike kaitseja waata lahke naeratamine tema peale . mina pidama siin peu sisse sosistama , et Jaanus ilus sirge poiss ja täna kõigeparem riie olema . Oobo minema wäga punane , tampima jalga wasta maa ja panema käsi rusikas . " Kuda sina tohtima mina " rumal poiss " ütlema " hüüdma tema wälkuwa silm . " sina teadma ise , mispärast - see olema sina päris nimi . sina rusikas mina ei kartma , see olema mina ka ." ja Jaanus näitama , et tema ka rusikas oliwa . " mina ässitama Tarapiit sina peale , laskma sina lõhkikiskuda !" aga ehk küll Tarapiit ise urisema isand käsk täitja tunnistama , ei liigutama Jaanus ise sugugi , muudkui ütlema rahuliselt : " katsuma !" kes teadma , kas Oodo oma tõutu tõene olema täitma , aga enne katsumine astuma jälle weike rahutooja werejänuline waenulik partei wahe . " häbi sina , Oodo !" algama tema maanitse : " kas sina sedawiisima keegi rüütel olema ? sina tahtma koer wäetim wõera peale ässitama , kes ees sina ise süüdlane olema . ei isa see olema tegema . mõtlema ikka isa peale . isa olema ennemast andeks paluma ja Tarapiit olema oma rumalus eest taplema saama . häbenema ise , Tarapiit , häbenema ise , sina ep olema parem sugugi , kui päris koer . kas see olema mina kaswatamine palk ? mis , mina ei sallima sina !" see maanitsus mõjuma niipalju , et Tarapiit oma urisemine wait jätma ja Oodo , weel ikka wihas , aga enam rüütel wiis ütlema : " siis pidama tema mina wõitlema . mina auu nõudma see ." " minupärast ," seletama Jaanus wahwa ja tõusma üles . " sina olema hirmus kangekaelne ," kurtma tüdruk ja uurima hale meel mõlema waenlane nägusi , kas wähämat lepitus mõte ei leidma . aga sealt paljas tigedus ja wiha lugema , hakkama tema mõlema käsi kinni , ja ütlema kurwa : " siin t ’ e ei wõi wõitlema , kõige inimene silm ees . minema aed ." minema aed . pehme , liiwane koht paks waarikapõesas wahe otsima wõitlemine paik ja waenlane seadsiwa ise kibe wõitlemine nõu teineteise wastu . aga enne kui kibe wõitlus algama , katsuma weike lepitaja wee kord hea asi toim saatma . mõlema wastaline kässa oma kummagisne peusse wõtte , paluma tema mahedaste ning magusus : " aga pai poiss , mull olema nutt wara - miks sina mina nii kurwastate ? (" pai poiss " tundsiwa üks kolmandik oma wiha kaduwa .) pai wõeras poiss , mina wend olema nii hea , nii armas , muu kui täna wähä , üsna wähä häkiline tõene tema olema hea wend , mina tema tahtma üksipäine wennaks ( Oodo naeratama ilma tahtma .) pai wend , mina wõeras sõber olema ka hea ja armas ( Jaanus naeratama ilma tahtma ); teine mõlemine saaksiwa hea sõber ( poiss waatasiwa ruttu altkulmu , aga mitte enam nii werejänuliselt kui enne , teineteise silm ), tõene , teine saawa hea ja ilus sõber , ja mina olema sina mõlema sõber . mina armastama sina mõlem ( siin tema suruma poiss kässa ), siis armastama kõik kolmeke üksteise - kuni surm . eks olema , jah " siin panema tüdruk poiss käsi oma kaks peu wahe kokku ja waata argne naeratamine mõlema silm . häbi olema tunnistama , aga tõsi tema jääma , et meesterahwa süda sulawam kui lumi olema , kui naisterahwa mahe pilk läbi silm otsekui palaw päike tema peale paistma . häbenema tunnistama mina oma tõreleja suguwenda , et n ’ ad kaks silmapilk hiljem sõbralikult teineteise käsi raputasiwa ja nüüd Emiilia - nii olema tema lepitaja nimi - see olema , kes mõlema sõbralikult wäljanaeris . häbenema pidama kolmandamaks tunnistama , et nüüd mõistma elajas Tarapiit see õnnelind olema , kes mõistlik inimene pahateu oma koeranahk peale pidama wõtma . Esite pidama täieealine ja kõrgetsugu Tarapiit üks laps ( Emiilia ) käsi läbitungiwa noomimine üleannetum eluwiis pärast wastuwõtma . teine panema tema wõera auuks ja terwe selts tulus ajawiite kunsttükka tegema . tema olema kõrges koolitu koer ja mõistma niisugune wigur tegema , et uus sõber enestelle piste kõht naersiwa ja Tarapiit looja kiitsiwa , kes tema nii tähtis anne ehitama . muudkui tema nimi ei olnud sugugi Jaanus meelepärane . tema , kes weel Wahura jutustus Eestlane wana jumal lugu mäletama , pidama see nimi õigus Taewatadi Taara teutamine , ja küsima järele , kes koer sedawiis nimetama . " Tarapiit nimi olema enne " Tõlp ", seletama Oodo naerma , " aga et tema nii osaw ja tark olema , häbenema mina tema nõnda hüüdma ja tahtma t ’ ale õige hiilgawat nimi panema . et aga mina ise tarkus ei ulatama , küsima kubja käest nõu , ja tema ütlema : " mina mäletama , et talupoeg oma endine ebausku oma peajumal " Taara " kutsusiwa ja praegu wee salaja auustawa . panema Tõlp nüüd talupoeg hirm " Tarapiit " nimi , sest Saksakeel ööldakse " Taara " asemel " Tarapiit ". ja sest saadik mina hüüdma Tõlp " Tarapiita ". " kes see kubjas olema " küsima Jaanus . " kes tema olema ? eks tema olema mina kubjas ." " ei , ei , mina küsima , mis mees tema olema , olema tema Sakslane " " tont tema teadma ! tema ise rääkima weidrat Saksakeel , ütlema ,, Pauerunt ", kus pidama ütlema " Bauernhund ", ja kiruma : " hah , tu pitspu ! hah , tu pitspu !" Jaanus ei üttelnud see peale miski , aga tema ei hüüdma Tarapiita kord nimi pärast ja tõmbama kulm korts , kui teine tema nimetasiwa . Oodo ei pannud see tähele . tema olema koer süda sõber ja mängima tema , kui oma wennaga . N ’ ad ajasiwa teineteise taga , wõitlesiwa rind rind wasta , weeretasiwa ise kaissus maas , lõiwa kukerpall ja tegiwa muu narrikas tempa . kord ajama Oodo ise pidama peale püsti , sirutama jalla lai ja hüüdma : " hüppama , Tarapiit !" ja Tarapiit sirge ja sitke keha lendama kui nool jalg wahe läbi . " katsuma sina sedasamma ," ütlema Oodo Jaanuselle . Jaanus seadma ise pea peale , ajama jalg lai ja hüüdma : " hüppama , Tõlp !" aga Tõlp-Tarapiit pistma keel pitka suu wälja , ots ussikeeru liigutama , pilkutama altkulmu kollane silm peremees poole ja minema põesa taha .... " aha !" naerma Oodo , " Tarapiit pahandama " Tõlp " üle . miks sina " Tarapiit " ei hüüdma ? tulema seie , Tarapiit !" Tarapiit ilmuma saba liigutama peesa tagant . poi ja koer heitsiwa seljali maha , Tarapiit ajama neli jalg õis , pigistama silm kinni ja näitama sügawaste magawat . korraga hüüdma Oodo : " Füüt , Tarapiit !" ja mõlema pistsiwa kui tuisk ja tolm plehku . Jaanus ajama oma keha jälle loomulik seisus ja ütlema , kui Oodo ja koer läinud oliwa , tasane hääl Emmi wastu , kes kusagilt leht pealt lepatriinu olema püüdma ja see oma weikse walge sõrmeke wahe patseerima laskma : " nüüd mina pidama hoow minema . isa ehk otsima juba ." Emmi pigistama õrnalt peu kinni , nii et lepatriinu sisse wangi jääma , waata kahetsema Jaanus otsa ja tahtma miski ütlema . aga sell silmapilk tormama Tarapiit põesa tagant wälja ja tõukama nii tugewane tüdruk käsi külge , et peu lahtiläks ja lepatriinu rohi sisse kukkuma . " oh sina rumal Tõlp !" hüüdma Emm ja waata naeratama Jaanus otsa . laps silm juhtusiwa wastastikk . poiss süda ütlema silm läbi umbes see : " pagan tark tüdruk ! ja kui hea , ja lahke , ja ilus , ja armas , ja .. noor naesterahwa süda ei julgema mina kui meesterahwas , mitte lugema katsuma . Ajawäraw kriiksuma hing ja kubjas tulema , lossiherra laps nimesi hüüe , nähtawalle . Oodo ja Tarapiit pistsiwa wõidu wärawa poole jooks . siin näitama Tarapiit selgeste üles , kui palju tema kõik noomimine , meel parandama ja wiisakam minema , pidama . Oodo tulema hullus tuju meel , oma neljajalgne wenda kubjas peale ässitama , mispeale Tarapiit pauguwiis haukuma ja edasi tagasi hüppama wae mees ümberpiirama hakkama . see tõrjuma koer käsi ja jalge eemalle , pöörama ja wääna oma kuiwetand keha naerulik wiis , kraaks kähwima kümme kord " ui ! ui !" - aga kus kuri waenlane kuulama ! krauh ! - tük hõlm liputama tige waenlane hammas , kes tema uhkest , n ’ agu sõjamees suur wõidu järele oma peremees juur traawima . see aga hoidma kõht naer pärast , ilma Emmi noomimine kuulama , kes Jaanus üks ka senna olema jõudma . kubjas katsuma hale näuu katkend kuuehõlm ja wingus ! " Tarapiita olema tõene taplemine tarwima ( tema altkulmu koer peale luuriw pilk ütlema : " küll mina sina kael murdma , hundisööt ! "), nägema nüüd , mis tema olema tegema ! hõlm olema katki , kanz fei jereisst ! miks T ’ e ei keeland , noorherra , tema olema mina lõhkikiskunu , kanz fi heine halte schack ! Hach tu pitzpu ! hach tu-u pitzpu !" " oh Tarapiit , kuldne Tarapiit !" karjuma Oodo naer wahe . " oma ise ristija hõlm hakkama kinni - hahaha - hach tu pitsbuu , hach tu pitsbuuuu !" Jaanus silmama see mees , kes tema esimene kord nägema , ja tundma , kuda häkiline , arusaam wiha tema süda täitma . T ’ al olema , nagu pidama tema käsi see inimene , rind kinni hakkama ja t ’ ale " lurjus " wastu silm hüüdma . aga ka kubjas luurima altkulmu tema peale ja kui n ’ ad läbi ajawärawa hoow astusiwa , küsima tema tasa Oodo käsi : " kes see poi olema ." " jah , kes tema olema " kordama Oodo , ja imestama ise , et t ’ al wee kord ep olnud meel tulnud , oma uus sõber nimi järele küsima . " kuulma , mis sina nimi olema " küsima tema nüüd , kui n ’ ad üle hoow lossitrepp poole sammusiwa . " mina nimi olema Jaanus ," kostma Jaanus . " kes poeg sina siis olema " küsima kubjas . Jaanus tegema , kui ei olema tema kubjas küsimene kuulnudg . kubjas põlgaw hääl olema t ’ ale wastumeel . " kas kuulma , mina küsima , kes sina olema , ja mis sina siit otsima " kordama kubjas uuest . Jaanus talupooja moodi nimi ja see , et noorhärra tema wee ei tunnudgi , andsiwa häbemata inimene julgus . kes teadma , kas tema see kord wastu olema saama , aga lähädam silmapilk wihis Oodo koerapiits õhk ja langema laksatama kubjas õlg peale . " Kuda julge sina , koer , mina sõber sedawiis rääkima " kärgatama Oodo ja seadma ise ehmatand kubjas ette . " ai , ai , kust mina see teadma , et tema noor härra sõber olema ," kogeldama kubjas , " mina arwasin ... mina arwasin , mõni hulgus ... hein Pauer-unt ... ai , ai , pai noorhärra , ega mina nõnda ei ütelnud , andma andeks , pai noorhärra !" kubjas wingerdama " pai noorhärra " piits all . " kasima minema , koer !" kärkima Oodo ja andma minewalle wee hoop taga järele . " olema sina ka rüütel poeg " küsima tema peale see Jaanus käsi . " mina olema waba mees poeg ," wastas Jaanus uhkus . , " kas sina elama ka niisugune loss , kui mina " päris Emiilia : " kas sina ka aed ja hoow olema " " mina ei elama mitte niisugune loss , kui sina , aga mina olema maja ." " ja aed ka " " aed olema ka ." " kas sina hobune ja sulane ka olema " pärima Oodo . " jah olema . suur hobune ja tugewa sulane . aga kubjas ei olema ." Parajaste astusiwa rüütel von Raupen ja Tambet lossiuks trepp peale . laps silmama hüüdma rüütel : " ae , kust t ’ e see seltsimees wõtsite ? kes see olema " " see olema mina sõber Jaanus ," wastasiwa Oodo ja Emiilia üks suu . " tema olema ka loss ja hobune ja sulane ," hüüdma Oodo . " ja aed ja hoow olema tema ka ," lisama Emiilia juur . " tohoo !" naerma rüütel : " märkama rikas sõber ! kes tema siis olema " " see olema mina poeg Jaanus ," ütlema Tambet naeratama . lossihärra laps sõber tema poeg wastu meelitama tema wäga . " So ? Wõi sina poeg " lossihärra ütlema Tambetille sina . " Sull olema kena poeg . ilus poiss . pidama ütlema . kui wana " " kümme aasta , härra ." " So ? Wõi kümme aasta " lossihärra armastama alam rahwa wiimne sõna küsima kordama . " pidama aga hea sõber , laps , kui kokku juhtuma . oskama ka miski " " tema olema kaks talwe klooster õppima käima ." " So ? kaks talwe klooster õppima käima ? nägema . Wiks . noh , olema hea laps . Hää päewa Metsa-Tambet , häe pääwa !" Rüütel nikutama kerges pea Tambet sügawa kummardamine peale . Jaanus jätma käsi andma uus sõbra jumal . lubama wars jälle nägema ja palju koos mängima . siis istusiwa isa ja poeg hobune selg ja sõitsiwa wärawa wälja kojupoole . teepea küsima Tambet poeg käest : " kas olema lust , tulewa kord jälle mina kaasa loss tulema " " jah olema ." kui natuke maa olema sõidetud , küsima Tambet uuest : " kas lossihärra laps olema lahke küll " " Oliwa küll . muudkui ei olema ikka nii , kui mina olema ." kui n ’ ad kodu ligidal oliwa , küsima Jaanus : " kas lubama mina mina suur kõrw wahe üksipäine wälja " " kuhu sina t ’ aga tahtma minema " " Mets - muidu sõitma ." " Wahel loss ka " " eks wõi wahe senna ka ." " no , eks mina siis luba ." 4. Tambet lubama ja Jaanus sõitma sagedane , wiim peaaegu igapääw loss . laps wahe kaswima suur sõber - noorus sõber , mis kõigekauemine kestma , aga , kord murtud , arwa jälle täis saama . ja murdmine olema kerge . üks sugu wääratama riist , ja kõik olema maas , mis tema hoidma . Jaanus olema wiieteistkümne aastane saama . üks suwepääwa istuma tema oma täkk selg - tema olema endine kõrw asemelle wiieteistkümnem sündimine päewaks kena täkk kingitud saama - ja sõitma üksipäini loss poole . loss lähedal tuliwa t ’ ale kaks teine ratsalist wastu - Oodo ja Emiilia . mõlema laps oliwa weikne , tasane hobuseke , kes pooni-hobune kutsuma . Oodo punane , Emmi walge . Tarapiit ratsutama oma ise neli jalg peal . " kas nägema , Jaanus !" karjuma Oodo juba eemalt kaugelt , " kas nägema , missugune saepakk otsas mina pidama istuma . piits ja nahk narutawa , aga rutemine tema raibe ei liikuma . täis wigane lehm ! säh , nägema - whüüt , nõõ ! nõõ ! Nõõõõ !" Wilistades , keel laksatama ja piits plaksutama hakkama poi wae looma tõrjuma , kes kõik jõud edasi püüdma , aga mättase maa peal palju edasi ei pääsnuma . Emmi ei raatsima oma hobune peksma , sellepärast olema tema ka tükk maa taha jääma . " kuhu sina tahtma sõitma " küsima Jaanus , oma täkk osawalt seisma panema . " oh , Jaanus ! kaebama Oodo , ka kinnipida , " pidama sina teadma , missugune rumal temp mina täna homiku tegema . mõtlema , mina minema Emmi selleüle riid , kes mina paremine pidama ratsa sõitma . mõtlema , Emmi , kes oma hobune ei raa puudutama !" " sina kiitma , et sina lehm selga rutemine edasi saama , kui mina oma poonima selga ," seletama Emmi , kes ka kohale olema jõudma . " mis seal kahtlemine olema " naerma Oodo : ,, Hea küll , mina minema riid , ja kutsuma kubjas wahetegija ." " ega sina ka parem wahetegija olnud !" pilkama Jaanus . " teine ei mõistma miski . N ’ ad ehmatawa , kui see rääkima hakkama . täis lambatall . "" kust mina see teadma noorhärra "" ütlema üks , kui sina tema käest küsima , kas tema koer wõi kits olema ? "" eks noor saks sõitma mõlema ilusaste , n ’ agu ingel ,"" kostma teine . Twjuh ! ( Oodo sülitama ) mina pidama sõitma nagu ingel ! ja küsima w ’ a hall wärawawah käest , see urisema oma okkaline habe : "" mis t ’ e kargama , n ’ agu täkk !"" aga kubjas - waat ’ see olema üks hakkaja mees , olema muidu ni suur koer , kui tahes . alati olema tema nõu walims . tema ütlema ; " Wõtke mõlema ühesugune hobune , seadma ise teadma tük maa ärasõi , eks siis nägema , kumb enne koht saama ."" mina andma kubja rõõm pärast piits plaksti ! möda reisa , nii et tema hüppama hakkama , jooksma tall ja tahtma kõigetulisem täkk wäljawalitsema , aga kust Emmi see laskma ! tema , jänespüks , nõuu peale istuma see tukkur selg , sest et Emmi muu koguni ei tahtma ." " mina kartma sina pärast niisamma peaaegu , kui ise pärast , tuline hobune ajama hakkama ," ütlema Emmi rahu , " sina ep olema weel täis ratsutaja ." " täis ratsutaja , täis ratsutaja ," osatama Oodo paha tuju ; " sina teadma , mis täis ratsutaja olema ! olema m ’ ul praegu tuline täk , kes mina tahtma , jalg wahel - keegi lind ei saama mina kinni ! mina lendama nagu tuul - whüüt ! nõõ ! Whüüt !" Oodo andma waimustus oma pooni sähärdus ootmata hoop , et waene loom ehmatama hüppama hakkama . Jaanus ja Emmi wahetasiwa wastastik kahetsewa pilk , mis tunnistama , et mõlema Oodo kõne ja teuga mitte rahul ei olnud . " kas t ’ e wõidusõit siis nüüd juba otsas olema , wõi olema mina segadus wahwle juhtuma " küsima Jaanus . " sest ep olema ühtigi ," ütlema Emmi ruttu : " mina wõidusõit olema küll wee alles pool , aga m ’ e wõime tema siit uuest hakkama . M ’ e tahtma prohweedi-Pärt koobas sõitma ." " miks sina siis ei segama " käratsema Oodo wahe : " mina olema tükk maa ees , ja olema wõitnuma ." " aga enne olema sina oma hobune surnu ajama ja oma ise kael murdma ," ütlema Jaanus tõsiselt . " see raibe lõppemine olema mina wõitma keelama ." " Kuda nii " " mina olema Tarapiit selg istuma ." " ja siiski wõitnuma " " see mina arwan . mis sina arwa , Tarapiit " Tarapiit hakkama hüppama , mis tunnistama et isand usaldus tema tõene " liigutama ." " kuulma Oodo , mina wõidusõit wõib seekord parem pool jäeda ," algama Emmi , ja lisama kui Oodo jälle wahe pidama karjuma , ruttu juur : " ja mina jätma wõidulootus sina . aga m ’ e wõime nüüd kolmeke muidugi prohweedi-Pärt juur sõitma . eks , Jaanus , sina tulema kaasa " Jaanus tahtma suur rõõm oma rahulolemine awaldama , aga Oodo karjuma jälle , wahe : " mina ei sõitma enam samm , mitte üks samm see imeteu selga ." " aga , Oodo - " ei sõitma . ennem lähän neljakäpukille kodu tagasi ." " ega mina siis olema tarwis tuline sõitma " püüdma Jaanus waigistama : " m ’ e sõitma samm samm üheteise kõrwa ja puhuma jutt ." " eks mina mõistma ," urisema Oodo : " sina onmuidugi hea , samm samm sõitma . sina täk astuma üks samm üle mina ja mina hobune . aga waat ’, mina andma üks hea nõu , kui tahtma kuulma ." " anna ." " Nää sina , mis nõu mina andma . sina wõta mina poonima , mina seadma ise sina täkk selg , ja siis sõitma samm samm , kui tahtma ." Jaanus tõmbama kulm korts . tema ehk olema salaja n ’ agu lootma , oma kena täkk ja osawa sõit Emmi silm ees uhkus tegema , ja wõitlema nüüd isienes , kas parem olema , " häbemata poiss " pealeajamine täitma , wõi mitte . abi otsima piiluma tema Emmi lahke silm ja leidma seal miski , kui palumine . sest olema küll . aga enne pidama wee teistmoodi katsuma saama . " kuulma , Oodo , mina täkk olema wäga tuline ja ei kannatama puutumine . mina kartma ... " sina kartma , et tema mina maha wiskab " " istuma kaheke selg ... " N ’ agu hakk kirikukatus " " M ’ e sõitma jo muidugi samm ." " ja Jaanus rääkima oma wanaisane jutt ," aitama Emmi tald . " ja sina hoidma lakk ja mina saba kinni ? kes t ’ e narr tahtma pidama ? laskma mina istuma sina täkk selg , sina wõta mina poonima - muidu mina hakkama kohe praegu kodu traawim ." ja ähwardamine tõendus hakkama tema hobuseke pidama ümberkiskuma . jälle otsima Jaanus oma tutwa oraakulast - lahke tütarlaps silm - nõu ning waigistus ... ja kangekaelne poiss saama oma tahtmine . Jaanus ronima õhka oma täkk selg maha ja aitama Oodo ülesse . ise istuma wäsinu poonima selg . Ülestõuswat pahameel waigistama sõbralik naeratamine Emmi näuguma peal . " pai Oodo ," paluma wiimane südamelikult , " jääma mina juur , sõitma ilusaste üks . ja nüüd hakkama oma wanaisane jutustama , eks , Jaanus " " rääkima see , kuda tema kari hunta mahalõi ja puu otsa riputama ," nõudma Oodo , kuninglik toredus kõrgelt alla waadate . Jaanus tõrjuma oma poonima Emmi poonima kõrwa ja hakkama jutustama . tema ei unustama sellejuures kordkord mure Oodo poole luurima . tema sõitsiwa üle rohi ja lill kaema wälja , mis aga edespidi künkaline ja hauguline minema . pool wersta eemal algama mets , kes sees prohweedi-Pärt koobas - reis lõpetus - seisma . kui Jaanus oma jutt sennamaa olema jõudma , kus tugew Wahur paras puu hunt ülesriputamine otsima , jääma tema korraga seisma ja tõmbama kulm kokku . Oodo olema juba ammugi täkk selga kihelema , nüüd pistma tema häkitse kannus walusane hobune kints , wilistas ja pistma tui tuul minema . Tarapiit rõõmukisa tagajäre . " oh Jumal !" karjatama Emmi kohkuma . " katsuma nii ruttu , kui saama , järele !" hüüdma Jaanus ja hakkama pooni kõik jõud ajama . aga enne kui mõlema sada samm jõudsiwa sõitma , nägiwa n ’ ad , kuda tuline täkk Oodo üle lai hang hüppama kõrge tõusma ja lähäma silmapilk koorem edasi tormama , kuni rnetsasalk sisse kaduma . N ’ ad leidsiwa Oodo minestama liiwa peal maas olewa . Tarapiit lakkuma wingudes hingetum isand silm . Jaanus kummardama elu poiss keha üle , kiskuma riie eest lahti , hoidma kõrwa kõwaste süda koht wastu ja ütlema ülestõuste : " tema olema paljas minestand ." " aga tema tõusma ikka jälle elu ja saama pea terweks " küsima Emmi suur ahastus . " kui tema ärkama , olema tema wist enam kondiwalugi . aga m ’ e pidama tema nüüd prohweedi-Pärt juur kandma . istuma sina jälle hobune selg ja wõta mina poonima kõrwa . mina wõtan Oodo süli . küll m ’ e t ’ a jälle elu toimetama ." see tõstma tema hingetum keha oma tugewa käsi peale ja hakkama kiirest edasikandma . Emmi , poonima ja Tarapiit tagajäre . 5. Wana eremiit ), kes rahwas " prohweed ? Pärt " kutsuma - tema päris nimi olema Bartholomäu eht Barte von Löwenklau - istuma oma koobas suu ees , madal puu pink peal , toetama selg wastu kaljune ning hoidma ristis käsi ühte pölwe kinni . tema wana , aga mitte tuhnima silm waatasiwa puuleht kiikumine , kui tasane tuuleõhk tema kiigutama . kord puhuma häkiline kange hoog läbi mets , oks painusiwa , leht kahisesiwa segamine , mõni langesiwa keerutama maha . N ’ ad oliwa niisammasugune , kui teisedgi , aga tema murdma ootmata tuulehoog ... ja see ohwr rahul , winguma tuul mööda , ning segama leht kohendasiwa ise rahu wana paik peale . " mõni peawa langema , olema hea wõi paha ," ütlema wanamees isienes : " ei wõi alati õigus maailm walitsema . üks kaub ärateenimata häda käsi , ja teine lasewa tema kahetsema kaduma . kes teadma , kui pea isienes kätte seesamma lugu wõib tulema ? ei maksma , õnnetus üle kurtma , ei maksma , ei maksma ... Wanamees raputama pea , ja langema mõte . Wana , ammu möödaläinud pääwa , täis elu ja elurõõm astusiwa tema silm ette ... noor rüütel ratsutama uhkeste ehitama täkk selga wõiduplats peale . tema kõrge , mehelik kuju tõmbama wägis kõigeilusarn neiusilm ise peale . tema tugew käewars sirutama tore wastaline liiwa peale maha ja saatma tema nimi kuulsus , kes kõla kaugel ümberringi kõlama . ja õhtu istuma tema wagases , healõhn täidetud kamber ja kiwikõwa sõjamees sulama armuke jalg pehme , sosistawa armastus sulane ... aga waimustuma süda tõttama noormees magus armuke kätewahe , wägewa tegu himu aetud , kottud wälja kaugus , wõera maa , kaitsma isamaa ja tegema ise waenlane hirm , kuni ükskord kibe wõitlus kawala wastaline oda seljatagant tema puus sisse tungima ja tema hingetumalt hobune selg maha wiska . Lahingitorm mühisema mööda , halastaja maarahwa leidsiwa haawatum külm maa pealt , tõstsiwa üles ja wiisiwa kodu . Palawik raputama mõni nädal noor , kange keha , surm kõlistama tema säng ääres oma külm wikati , lugema minut , millal pingule tõmbama elulõng jõudma läbilõigata . aga mahe neiusilm walwasiwa lahkeste kena õnnetum üle , pehme , wirgu käsi kohendasiwa kõwa läinud ase , kastsiwa kuiwand suu magus märg , meelitasiwa põgeneja eluwaim rohi tagasi . ja kondine tont säng ees pistma urisema wikati seljataha , astuma igapääw samm uks poole , kuni wiim üle läwe õu ja sealt oma kole kodu põgenema . üks kena homiku tegema paraneja silm lahti ja wahtima otsekohe kaks ilus silm sisse , kes armas naeratamine tema üle kummardasiwa ja nüüd ehmatama jälle kadusiwa . " ära põgenema , ingel !" sosistasiwa haige huul : " olema sina mina Heleene " aga ilus silm ei tulnud enam tagasi . Paranewa rüütel nooruse-jõud aga hakkama häbenema , ajama ise julgest ülesse , sasima haigus karwu kinni ja müristama : " nüüd kasima , wõi ... paar pääwa pärast tõusma noormees terwe haigus säng ja wõis Jumal ning oma auusai üleswõtjai süda tänama . siis wõttima tema reisikepp ja minema , tubli maarahwa õnnesoowimine kaasawõtte , kerge süda tee . kaks ilus silm waatasiwa kahetsema tema järele , ja magus huul sosistasiwa : " tema lähäb oma Heleene juur ." " mull olema pakitaw süda täis rõõm lootus kandma , ja siiski oliwa jalg nii kerge ja teekond kaduma nii rõõmsaste ," pomisema wanamees . aga kohe peale see minema tema nägu kurwem ja pea langema sügawam . tema leidma pruut teine mees kaiss , oma maa waenlane lagestama ja täitsa korratum olek , oma loss ärapõlenud . tema minema kloostris , aga munk wäljaspidine püha paiste ja kodune koeraelu tegiwa t ’ ale kloostrielu jälgits . tema kauta himu , inimene seas elama , rändama kaua mööda ilm , uurima loomus ja tema saladus . Wiimaks sattuma Eestimaa , ja leidma siin rahupaik , mis tema soowis . tema koobas olema madal , ja seestpidi ilma ilu . aga weike , selge ojakene sirisema alt mööda , peegel heahais lilledelle , kes ise tema sees uhkus peelitasiwa , isikesk kihisema : " ui , ui , mis pisike peenike mina olema ! ui , ui , mis ilus karwa ja hea lõhn ! ui , ui !" ümberringi tõusiwa kõrge tore puu pilwete naaber , kust n ’ ad jahutawa tuul ja kosutawa wihma mahameelitasiwa . ja kui siis tuulehoog see läbikohise , siis õerusiwa n ’ ad hea tuju oks üheteise külge ja kahistasiwa leht : " ohoo , tohoo , tuuleõhuke , õetsu , mis mõjuma ! ilma õetsutam m ’ e hapnema . Õetsuta , õetsu õrnaste , hellaste . ooh , kui hea , ohohoh ! ohohohooooh !" Wanamees olema sügaw loomusetundja , kes metsarohi parandawat wäge pruukima mõistma . tema olema kaugel ümberringi waese rahwa arst , kes kui jumalik imetegija auustati . tema ise ei salganud ilmasg rohi loomulik aitamine wäge , ega püüdma rahwalle nõiakunst tegema . siiski uskusiwa talupoeg kindlane , et tema üleloomuline asi mõistma ja waimu ümberkäib , ja auustasiwa tema sedaenam . niisugune mees olema " Prohweedi-Pärt ." ) Eremiit , s.o , üksilane , oliwa inimene , kes üksipäine maailm kära kaugel elasiwa . 6. ähk jõudma Jaanus oma koorem ja seltsiline , Emmi , poonide ja Tarapiita eremiiti-koobas juur , kus tema ikka wee minestama Oodo pehme muru peale mahapan . Prohweedi-Pärt seletama tema lühis ja aupaklikult , mis olema sündima . Wanamees tõusma sellepeale üles , astuma koobas sisse ja tulema pea , weike , läbipaistwa märjuke täidetud klaasike käsi , tagasi . see klaasike suu hoidma tema Oodo nina ette . kui minestama poiss märjuke kange hais nina olema tungima , hakkama tema ise liigutama , tõmbama kord sügawaste hing ja looma silm lahti . " tema tõusma jälle elu !" hüüdma Emmi ja hakkama rõõmutuhin mõlema käsi wenna keha ümbert kinni . " oh sina pai Oodokene !" Oodo wahtima lai silm , wee pool uimaselt , see otsa , kes tema ümber seisiwa , ajama ise istukill ja näitima järelemõtlewa . " ega sina palju häda saama , pai kuld wennakene " kuulama Emmi osawõtte järele ja silitama wenna pale . poiss wahtima imestama õde otsa ja pomisema : " mis häda , milla mina häda saama " " kui ... kui see rumal hobune sina selg mahawiska ." " eks olema häbi ," pilkama eremiit sõbralikult , " sina , noor rüütel , laskma ise mahawisa , ja unustama sähärdus , teutus nii ruttu ära ! üks õige rüütel leinama see häbi eluaeg taga ." nüüd alles hakkasiwa noor rüütel segamine raputama mõte jälle selgima , selgima kange wahtu pealekorja . see waht olema kärsitu wiha , mis nüüd kui kuiw kasetoht põlema pahwatama . poiss kargama jalg , tõukama õde karedalt eemalle ja karjuma wälkuwal silm : " Mikspärane ei julgema mina enam nägu näitama ? kes ees ? sina naru ees ? kui mina tahtma saama t ’ e kõik piits , n ’ agu koer : tulema siis häbistama ! ja - oh , kui mina see saadan täkk käsi olema , kes mina maha wiska , küll mina tema piinama ! puru ja pihk mina tema peksma , nii et nahk kalts selg maharipub . siis mina naerma . ootama , kurjategija , ootama , ootama , mina sina wee käsi saama !" poiss kiristama hammas ja sirutama rusikas ähwarda wälja . siis langema tema silm Jaanus peale , kes pahane ja wähä põlgawa näuga tema silm , ja nüüd hakkama tema wiha see peale põlema . samm etteastudes , rusikas kässa mõlemelle poole kange ala , pea ettesirutama seadma tema ise täis wõitleja seisus Jaanus ette ja karjuma : " mis sina wahi sedawiisima mina peale ? kes sina olema ? talupoeg , koer sina olema . sina see häbemata täk olema , ja kui mina tema käsi ei saama , laskma mina sina piits andma " ( Jaanus tõmbama kulm korts ja sihtima ähwardades teine silm ). " Wahi , wahi , koer ! küll sina nägema ! arm mina sina kord nahatäia kinkima , aga nüüd sina pidama tema kätte saama ," ( Jaanus suruma sõrm kõwane peu sisse ja astuma põlew silm ka samm lähämall , nii et mõlema rind rind wastu seisiwa ). " julgema sina mina puudutama ! ja kui sina ise wee kord lossihoow peal näitama , siis mina laskma sina koer lõhkikiskuda , nii et s ’ uks muu järele ei jäe , kui sina kerjaja kalts .. see lõppesiwa sekskord Oodo ähwardawa prohweed sõna , sest lähem silmapilk mustama Jaanus käewars tema silm ees , laksataw lops pann tema pale punama , keel waikim ja jalg tuikuma . Emmi karjatama ehmatus waljust , ja eremiit kiskuma Jaanus eemalle , tema tasa ütlema : " poiss , mõtlema , mis sina tegema ! tahtma sina ise meelega hukatus sisse saatma " Jaanus toetama ise tummalt ja mahalöödud silm wastu kaljune . Oodo aga tormama lämmatand ähwardamine : " oh , küll mina tasuma !" oma poonima juur , ronima selg ja hakkama hirmus tõrjumine kojupool ajama . Emmi jääma esite ilma nõutama seisma ja waata hirm wenna järele , siis paluma tasa eremiit , tema hobune selg aitama . Wanamees tõstma tema hobune selg , andma t ’ ale ratsu käsi ja ütlema : " nüüd olema hea laps , Emmi , katsuma , et sina Oodo üks loss saama , ja rääkima isa õigus . katsuma õnnetus ärapöörda , mis tige poiss wõib sünnitama ." Emmi nikutama . tummalt pea , andma jumalagajätmine wanamehele oma weikest käeke , ja ütlema , kartlikult Jaanus poole piiluma : " Jumal , Jaanus ." " Jumal !" wastas see järsku , ilma et kord silm olema ülestõstnud . Emmi hakkama hobune ajama ja sõitma wenna järele . Jaanus ei liigutama ise paigas , wai waata üksi kibe kaduwa weikse kujuke järele . poiss süda tikkuma sala samm kahetsemine ja pahameel isienes üle . kahetsemine hääl hüüdma waljust : " sina olema kergemeel suur warandus äraraisand . sina olema rumal , Jaanus , olema täis jõmpsikas , ei põrmugi mehemeel . häbi , häbi !" ja pahameel iseenese üle , hirmutama kahetsemine selg tagant ja posisema tigedalt : " mis sina wee wahi , kõik naer ? pistma plehku , pood kümme kate alla , et keegi sina rumal nägu ei nägema !" Prohweedi-Pärt uurima natukene aeg poiss joonesi , siis panema käsi tema õlg peale ja ütlema lahkest : " noh , noor sõber , kas jää mina wee selts , wõi hakkama ka kojupool ruttama " Jaanus astuma kalju sein äärest ära ja kohmama : " kodu , muidugi kodu ." " kuulma , s ’ ul saama nüüd muidugi ajawiidet wähäm olema , sest et sina enam loss ei wõi minema - wõi lähä sina ja paluma andeks " " ei lähä ." " ja sõber jätma maha " Jaanus kergitama õlasi . " noh waata , siis tulema wahe mina juur . sina olema m ’ u meelepärane . mina õpetama sina kõiksugu tarkus ja wehklemisekunst . kas tahtma " Jaanus tänama lubamine eest ja tegema miniku . T ’ al olema wähäke häbi wanamees ees oma häkiline teu üle . " ütlema mina süda pealt ," küsima eremiit wee wiim , " oliwa see sõber sina tõene armas " Jaanus pühkima käsi üle otsaesine , waatas siis selge silm wanamees silm ja wasta järsku : " jah oliwa . muudkui mina ep olnud see wääriline . ei see olema kusagilt pärit , niisugune rahwa sõber pidama ." " Waat ’, see olema targaste ööldud . ega sina siis ka liiga ei kahetsema !" " mis sest arutama . mis läinud , see läinud . jääma Jumal . pidama minema hobune tagaotsim ." Eremiit , kes otsekohe wiisiga poiss tõene meele.pära olema , suruma t ’ ale lahkeste käsi . " ja mina juur tulema " " tulema küll , kui lubama ." " ja warssi " " Warssi , nii pea , kui mina mahti saama . Jumal ." " ja Jumal kaasa ." Jaanus minema minema . Wanamees waatas t ’ ale tagajäre ja pomisema iseenese : " see poiss mina tahtma wee miski tegema ." sellepeale minema tema koobas . 7. Wiie aasta pärast . üks kena hilja-suwe homiku olema Loodijärwe loss palju elu ja kära kuulma . hulk wõerai rnõisniga olema ümberkaudne suur jahipeu kokkutulnud , mis rüütel Konrad von Raupen oma laps rõõmustus olema ettewõtnud . loss saal sõelusiwa noor mõisnik , all hoow peal luusisiwa see kannupoiss ja sulane ümber . noor mõisnikude jutt ei näitnuma mina nii tähelepanemine wäärt , et tema üleskirjutama . kus noor inimene rõõmus olema , seal olema wähe tarkus . minema , lugeja , hoow peale , sobistama ise üks sulas+tesalk sekka , kuulama , mis na ’ d westawa . tema jutuswsiwa isekeske wastastik ise tegusi Wenelas ja Littawlas wastu , kes salgund ajuti Liiw ja Eestimaa käisiwa lagestama . igaüks kiitma - mitte otsekohe iseennes , sest see uskuma wähä , kes otsekohe iseenese kiitma . ei mitte . mina auusa sõjamees oliwa sellepool alandlik , kui tall , ja kawala , kui uss . seal kiitma igaüks oma peremees , kes kui lõukoer ikka kõige ees waenlane kallale tungima , kaks tosin mahatapnu , kaks tosin surmapea haawanud , kaks tosin hobune selg mahawiskanud ja mitu tosin pakk ajama olema . aga ... aga ... nüüd hakkama jutustaja ise peale . mis olema isand kõige oma ramm ja lõukoer tugewus jõudma , kui mitte tema , jutustaja sulane , kõigepealt kawalat nõu ep olema annuma , mis läbi waenlane wõrku langesiwa , ehk kui miitte tema , jutustaja sulane , isand ep olema waenlane keskelt , surm suu , wäljaraiunu , ehk kui mitte tema , jutustaja sulane , waenlane kõige karusem mees ep olema mahasirutanud , mispeale teine teine kerge töö olema olnud ? nii kõnelesiwa ja waletasiwa sulane , mis suu wahutas . aga kõik ei rääkima siiski selge wale . " sina tundma jo kõik Kuuno von Rainthal ’ i ," hüüdma üks kaunis tüwikas , punane mees , kes tema juus ja habe karwa pärast " Rebase-Rein " kutsuma , " waat ’, see olema noormees , kes pea sisse mõistus järele kümme teine pealuu hall habe tükkis mahtuma . ja missugune sõdija ! mina ütlema , et .. . et .. . mina peaaegu panema tema eest plehku ... see olema , mitte plehku , sest mina ei panema keegi eest plehku . . . aga nõnda n ’ agu wähä isemoodi olema , niisugune wastu hakkama ." " hohoho !" kõlama rõõm kunstlik kõnekäänd üle ümberringi , ja terwe kooruma päris noor rüütel Kuuno von Rainthal ’ i tegu ligem teadus . " mina olema ," algama rääkija , punane wurrus keerutama , " mina olema minewal suwe juba tükk aeg wing nina , et Leedolas mina sell aasta nokkima ei jätma . kui sähärdus asi tulema olema , siis olema inimene otsekui terawam silm ja terawam nina ." " jah , jah , jänes silm ja hirwe nina ," pilkama üks kuulaja . " ei , ei , mina ütlema , tõsi ’, tõsi ’! kohe otsekohe terawam silm ja terawam nina , n ’ agu nägema ette , mis tulema . ja waata , tulema . üks kena pääwa joosiwa kaks talupoeg , kes loss kaugel elasiwa , loss , ja karjuwa : " Leedolas tulewa !" Waat ’ sina ! nüüd olema lugu lahti . kõik hirm nahkas , kõik kisa lahti . mina üksi a ’ asima pea õis ... " tahtma wist hirmuwäristune kikiwarbu üle müür wahtima ," pilkama jälle üks kuulaja . " ei , ei , mina ütlema , tõsi ’, tõsi ’! mina üksi a ’ asima pea õis ja ütlema : " tulema ! küll mina see hurjutama . ohoo !" Rüütel , kes mina tundma , ja teadma , et mina põrguline sarwikutg ei kartma , ütlema : " minema sina salakuulama !" mina mära selg ja n ’ agu tuul minema . Tuliwa teepea põgeneja talupoeg naeste laps wastu , karjuwa , kui wares ja wannuwa : " kaitsma nüüd rüütle oma teulojus !" ja wahiwa nii tigedaste mina peale , kes uhke täkk selga ... " mära selgas ," õiendama hääl kuulja hulgast . " ei , ei , mina ütlema , tõsi ’, tõsi ’! Wahiwa nii tigedaste mina peale , kes uhke täkk selgas nii ilma kartus kui sõjajumal Mefistoofele edasi tormama ." " mis sina iseenese niipalju jahwata ," hüüdma üks salk wahe , " rääkima , mis so isand tegema , ja tormama ise , kuhu tahes ." " ootama , eks mina ikka rääkima , eks mina ikka rääkima . mina leidma Leedolas warss üles , kihutama loss tagasi ja panema wärawa kinni . pea oliwa rööwija seal ja hakkasiwa see talupoeg , kes mina enam ei jõudma sisselasta , naljapärast mahanottim . see waese inimene oliwa hirm ja ahastus peaaru kautanud , ei n ’ ad mõistma paluma , sest usk tema õigusepärane ei olema , muudkui wandusiwa ja naese määgisiwa , läbisegamine : " oh Jeesus ! oh taewane Jumal ! oh püha prohwus ja postli !" mõni jooksiwa surmahirm pea otsekohe wastud müür , nii et peaaju wäljapurtsas , ja langesiwa siis kui puupakk maha ." " saama küll , saama küll !" hüüdsiwa mõni wahe . " rääkima , kuda t ’ e wiim peasite ." " sina olema otsekui hagijas . andma aeg , maa rääkima . Rüütel Kuuno ei suutma see wäljakannatama , hüüdma mees kokku , kargama hobune selg ja tormama läbi lahtitehtud wärawa wälja , Leedolas kallale . oh , poiss , olema sina nägema , kuda tema mõega surm ja hukatus rõõwel pähä sadama ! aga tema olema liigjulge , tikkuma otsekohe kõigetihedam waenlane salgama sisse , ja möllama tema keskel , niikui metskult koer keskel . mina tulema hirm , et ehk ei saama enam wälja , mina weri hakkama keema , möirgama : " Jeesus ja Maria abi !" ja tuiskama tema järele . saama wõitu . Rööwel salk pann niikui hanekari kaagutama plagama . mina tapma , mis süda hüppama . Rüütel Kuuno aga laskma peasenud talupoegadelle süija jooma andma ja kui see jälle minema saatma , ütlema weel :" sina nääte nüüd , kui wähä sina oma jõud sina kaitsma jõudma . sina sõimama mina , mina aga kaitsma sina . sellepärast ära olema tänamatama , ega nurisema isand üle , wai kartma see , ja teenima see truuist ." " nii umbes kõnelema mina mehine , mina tubli isand , ja wana lossipreester lisama sügawa liigutus juur :" jah , ja jätma ise tige , kuri ebausk , auusta Jumal , kummardama püha Peetrus asemik ja kuulama see sõna , kes tema oma sellane siin patune maailm olema seadma . kui t ’ e see ei tegema , mis tema sina kässiwa , siis sööma sina siin ilm tulema , uputama wesi , ja wihas waenlane salk kukutawa tee igawene hukatus järwe . aamen . minema rahu ." sellepeale läksiwa noomima talupoeg minema . aga nüüd ütlema , kes sina hulgast ei tunnistama , et Rüütel Kuuno kõige noor rüütel au ja uhkus olema " " ei mina küll mitte !" " mina ka mitte !" " ei keegi mitte !" kõlasiwa hääl koorima ümberringi . " mina tema andma terwe killing , kui ise poolt t ’ ale sõnum wiisin , et mina rüütel jahikoer Taps poeg olema sünnitama ." " mina eest tema kostma , kui mina peremees mina nuhtlema tahtma , sest et üks wiinaaam teepea pool tühendasin ." " oma wõerastelle ja wõeras sulastelle oskama tema tublis ettepanna ." " ratsa tema sõitma niisamma kui mina ." " olema tubli rüütel ." " mehine meheke ." " kurat poiss ." nii kõlama kiitusetunnistus aus sulane suu , mis tunnistama , et kiidetud rüütel , kuidagi üks kümmendema jäu peremees olema tema ommadustest , mis tema siin ööld olewat , tõene kiiduwäärt noormees olema . " ja sest olema weel küll , et tema tugew ja wahwa olema ," algama rüütel waimustuma sulane uueste , " tema olema ka kõige lossipreili silmamuna . kas tema ep olema sile ja wile , niikui uus waskkübar , nii magus hääl , kui noor pruut pulm õhtu , wõi wana pruut enne pulmaõhtu , kõnerikas , wiisakas ja helde süda " jälle tõusma tõendaja kiitusepomin . üks weike kuiwetand mehike ligistama ise , ja selts elus jututuju tähälepanne , küsima tema kääks : " kas tohtima pärima , kes siin nii kibedas jahwatakse " " ae , w ’ a kubjas !" hüüdma Rebase-Rein t ’ ale wastu : " tere homiku , Gooliat ! mina rääkima siin praegu kõigetublim mees , kes iialgi ema-piim imema ." " ohoh ! ega sina mina taga rääkima , aeh " " hahahah ! sina põlema emapiim , wai kitsepiim kaswanud . sellepärast m ’ e sina ei wõigima kõnelema ." " soh , soh , wõi nõnda . aga sina olema loputis imetama . mina kuulma eemalt teite sulane suu Kuuno von Rainthal rüütlinimi , ja seal tuliwa mina isewärk mõte pähä ." " noh , laskma oma isewärk mõte wälja-naerda ." " naerma , sest muu sina ei mõistma . sina naerma siiski , kui püha Peeter sina tõutaks , et üksi tõsine näuga taewa pääsema . aru sina pea ei olema . kas teadma , mis sina pea olema " " mis mina siis pea olema " " Tee olema sina laisk mõeka rooste ja õlu kann põhi pea ." " kuulma , kärbes ," naerma üks jäme kõri : " kas sina piisk pidama järele jääma , kui mina ju pöial ja weikse Ats wahe pisut pigistama " " niipalju jääma järele , et tema kallal sina pöial halwatu ja weike Ats wigas saama . aga kas tahtma teadma , mis mina täna homiku olema kuulma " ja sulane nägu pealt äratama uudis himu lugema , hirwitama kubjas kawalane , panema sõrm suu kohta ja ütlema tasasemalt : " aga sina pidama see salaja pidama . siin olema jutt rüütel Kuuno ja mina kartma , see ei mõistma nali , kui tema saladus , enne kui tarwis , ilm tulewa ." kubjas hakkama alandama hääl jutustama . see pääwa homiku , kus räägitud asi sündisiwa , olema wõinud aus kubjas loss härra kambriuks tagant leidma , kus tema pea silm , pea kõrwa wõtmeaugu külge panema , luurima ja kuulatama . Tuas aga käisiwa kaks meesterahwas kõrwu edasi tagasi . üks tema olema umbes wiiskümmend aasta wana , kõrge kaswu ja lahke , auuwäärt näu . teine olema umbes kahekümneneljaaastane noormees , sirge , heaste kaswanud keha . tema nägu olema walge , nina peenike , silm pruun ja wäga elawa , juus ja weikne nurr tõmmukas . üleüldse kena , noor rüütel , kes petelik wäljaspoolne ja rikas riie esimene pilk peale igaüks rõõmustama wõisiwa . Wanamees olema Loodijärwe lossihärra , noormees olema rüütel Kuuno von Rainthal . " ja nüüd olema sina asi kõik jälle ilus kord " küsima lossihärra , pärast see , kui rüütel Kuuno miski pikemalt olema kõnelema . " Jumalalle tänu , jah " wastas wiimane oma kõlawa hääl : " Leedolas rööwikäik tegema mina minewa suwel kahju küll , aga mina talupoeg saiwa selleläbi nii hirmuma , et nüüd hoolakamalt töö teewa . Sedawiisi jõudma oma omadus lööma wigasi jälle parandama ja arwan , et see asi mitte naaber seljataha ep olema jääma ." mõlema olema sellepeale wähä aeg wait . " aga ," algama lossihärra uueste : " kas Tee , noor , tuline mees , igawu kallale ei tükkima , kui sina nii pääw pääwa järele üksipäine toore alam hulgas pidama raawitsema ? mina mõtlema , sina tegewus himu ei saama wist alanema , kui noor magus eideke õhtu töömure otsa pealt äramuisuta ." " see asi olema küll wäga meelitaw , aga ... " kas uskuma , noor sõber , naisterahwa wöib mees elu kibuwitsawälja õitsewaks roosiaeg muutma , kui t ’ al mitte just põline talwe südamepõhi ei elama , mis õis olema kärpima , ja okas üksi ähwardama ." " see wiim mina alati kartma ." " jänespüks ! see wastu olema mina hea rohi teadma . niipea , kui naisuke hellake okas wäljaajab , niipea muutma ise mehike mõnus jäepank . küll siis nääte , kuda okas tönts lähwa , ja üksik õieke pea okas wahe wäljapistawa , kartlikult küsima : " kas see kuri jae sugugi enam ei mäletama , et tema ennemuiste ka wes olnud " aga jää jääma jää , niikaua kui okas okas jääwa . niipea aga , kui kõik okas jälle õis olema saama , muutma ise ka jäe-mesi jälle weeks , kes meelitawa laenete peal naisuke soowimine täitmine poole ujuwa ." " oi , oi , rüütel , kui naisuke hellake Tee praegu kuuleksiwa !" " Jumal hoidma , ei siis okas kau ilmasg ." " aga kas T ’ e ise oma rohi kord proowinud olema " " mõistmata noormees , rohtusi olema külm were kerge tosin kaupa wäljamõelda , aga kes weri olema siis weel külm , kui rohi tarwima ? pealegi ei olnud mina , Jumalalle tänu , rohi ilmasg tarwis . mina õnnis abikaasa olema ingel taewas , kuhu tema jälle minema ." " kui suur wõis sina kahju olema , niisugune abikaasa kautada ." " mina kurwastus olema hirmus , ja mina arwasin lõpp ’ matma . aga mina olema waigistu leidma oma tüttr , kes ema jälg sisse astuma ja nüüd m ’ u wanaea päike ja walgus olema ." " mina olema kade sina peale ." " sina wõite õigus kade olema . niisugune südamelik , ise hoolimata armastus olema arwa pruut peigmees pakkuma , kui see mina Emiilia m ’ u wana rauk pakkuma . ehk T ’ e teadma umbes , missugune tundmine rändaja olema , kes surnu wäsinud ja palawus pakitawa nahk korraga wilusne rohuaed astuma , wiimse jõuu magus kirss punawa oks puu ots murdma ja siis rohi sisse langema , pehme , haisewa rohi sisse ! niisugune tundmine umbes olema mina wana süda , kui Emiilia pehme käsi mina õhtu laija leentool peale toimetama , ise mina põlwe peale istuma , käsi mina kael ümber panema , ja õige põhjalikult pärima hakkama , kas m ’ ul päewa palju mure olnud , kas mina terwe ja kas m ’ ul praegu hea wõi paha olema . oh sõber , m ’ u wana kont olema siis nii hea , kui kala wees , mina olema nii õnnelik , kui poisike , kes peel ees esimene must karwake nina alt leidma , kus parajaste ilus täditüttrike sisse astuma ." " mina nään , sina ise armastama tütar ka enam , kui mõni peigmees pruut ." " Teistwiisi küll , aga truuwim ." " kahju ." " Kuda ... kahju " " mina kartma , et T ’ e sedawiis ilmasg tüttr lahkuma ei raatsima ." " lahkuma ? Kuda nii , lahkuma " " mina mõtlema , et kui noor neiu süda ... aga see ei olema siin wist wõimalik ." " mis ei olema wõimalik " " et ... et noor neiusüda sügawa isaarmastus kõrwa wee teine tundmine maa wõi leidma . andma andeks , see tulema ehk mõtlema üle keel ... " mina nään , sina olema weikne eksitus ," ütlema wanamees ruttu , naeratama : " isa armastus ei olema pime , nii kui noor inimene sõgedus , wai walwab terawas armastuma laps õnn üle . kui mina tütar ise enesell süda järele mees walitsema , kes wäärt olema , tema kõrwa tee elu ettewõtta , siis ei seisma mina mitte wastu , wai andma rõõmus näu , ehk küll hale süda , noor loomusell wõitu ." " mina tänama Tee süda see sõna eest . sina tundma mina , sina teadma , kui palju m ’ ul wara olema . Wastake mina nüüd aus sõna : kui m ’ ul iialgi pidama kord minema , preili Emiilia süda lahke tundmine mina wastu äratama , kas T ’ e siis arwaksite mina wäärt olewat , tema kõrwa tee elu ettewõtta " Wana rüütel jääma seisma , waata tükk aeg kui kohkuma noor mees otsa ja ütlema siis wagusaste : " T ’ eie olema kena noormees ja sina silm paistma aus mehemeel wälja . katsuma õnn . ära lootma mina abi , aga olema õnn sina , siis Jumal nimel ! aga aus tee , aus wiis !" " mina tänama ; mina tänama ," hüüdma noormees rõõmutuhin . kuulataja uks taga suutma hädawaewalt kõrwa hüppama , kui uks lahti minema ja rüütel Kuuno wäljaastu . kui tema samm kõla koda olema waikinud , tõttama ka kubjas kuulmata samm wälja , kuulma uudis hea sõbradelle kuulutama . Wana rüütel aga kõndima paar kord mööda tuba edasi tagasi , astuma aken alla , pühkima käsi pikkamisi üle näuguma ja habe ja waata mõte wälja . " pidama mina rõõmustama , pidama mina kurwastama " pomisema tema isienes . " esimene olema mõistlikum , wiimane loomulikum ... noh , tulema mis tulema ! kaua mina muidugi enam elama ei olema ." üle taewa wenisiwa pikkamisi paar kerge pilweke , jahe homikutuulest aetud , lõpmata sinawa kaugus . Wanamees tundma igatsus ... 8. tund kaks hiljem sõitma uhke jahirong lossiwärawas wälja . kõik ees nägema rüütel Konrad kõrge , aupakkumine sundiwat kuju . tema istuma , oma wanadus hoolimata , ikka wee otsekohe ja uhkeste tore hobune selga . isa kõrwa sõitma Emiilia , kaunis , seitsmeteistkümneaastane noor neiu , kes sügawai , sinine silm praegu elaw rõõm läikima , rõõm kuld segama rohiline särawa loomus ja heahais täidetud õhk üle . kohe see kannul sõitsiwa rüütel Kuuno ja Oodo , mõlema kibe jutuajamine , muudkui see wahe , et Oodo kõik süda tänane jahiplaan arutama , senikui rüütel Kuuno , kõik Oodo arutus ilmatingimata tõsi kiitma , kõik süda teine jahiplaan wäljaarwa , jaht kena Emiilia süda peale . peale see tuliwa wee palju enamine noor isand ja preili , kõik rikas riie ja uhke hobune selga . Kõigewiima tuliwa kannupoiss ja sulane jahikoer ja jahikull , jämedam riie , jämedam hobune ja jämedam kõne , kui eessõitja . lühike aeg sees jõudma jahirong lage plats peale , kust jaht pidama algama . talupoeg , kes metsloom peidukoht oliwa otsima , andsiwa oma leidus otsus , rüütel Konrad maanitsema jahisõbru , kui wõimalik kokkuhoida , koer laskma lahti ja kõik puistasiwa ise salk lai . niisugune jaht juures olema saagipüüdmine kõrwaline , kihutamine lust peaasi . salk , kes hulgas Emiilia ja rüütel Kuuno oliwa , ajama warss rebane ülesse ja ajama kisa põgeneja järele . Emiilia , kes suur sõitja ep olnud , jääma teine maha , ning laskma hobune sammuma sõitma . see tähälepannes pidama ka rüütel Kuuno oma hobune kinni ja ootama , kuni Emiilia tema kõrwa jõudma . " see üleliiga ajamine ei olema mina meelepärane ," ütlema neiu õlas kergitama , " seal saawa waese hobune surnud aetud , riie oks lõhkikistud , ja see tasumine ep olema muu , kui wae surm aetud loom hingeheitmine nägema . tuhatkord parem olema , täna kena pääwa rohiline mets lustisõita ." neiu andma oma hobusell kerge hoop piits , mispeale tuline loom üleskarga , aga ratsu hoitud , kerge samm traawim hakkama . tema sõitsiwa mets sisse . " kas sina armastama jaht " küsima Emiilia . " armastama küll ," wastas rüütel Kuuno alandlikult , " ehk kui mina ka niisugune halastamata kihutamine heaks ei kiitma , pidama siiski terwe selts terwe selts tahtmine tegema ." " aga mikspärane T ’ e nüüd terwe selts kaasa ei sõitma " mina sõitma praegu kõigeparem selts , ja tegema see tahtmine ." " So " ütlema neiu , ja punastama kerges ära . Rüütel Kuuno aga minema julgem , hakkama rääkima , oma elu ja lootus , elurõõm ja kurwastus , hea ja pahaist inimene . tema rääkima elawalt , pehme , mahe hääl , osawas iga sõna , iga silp peale õige rõhk panema , ilma takistama , ilma wastus nõudma . sealjuures hiilgasiwa tema tõmmukas silm , pale punetasiwa kerges ja parajaste jutt kõrwa liikuwa käsi puutusiwa sagedane otsekui kogemata kena neiu pehme käewarre külge . niisugune noor mees ööldakse , et tütarlaps süda tema kaua wastupanna ei jõudma . Emiilia waata wahe häkitse niikui kartma , oma naaber peale . kuulma tema kõik see ilus sõna ? korraga tõstma tema pea üles . üsna ligidal kostma põesas wahe pragin , suur , tugew hirw tulema nähtawall , wahtima silma-pilk aralt tulija peale ja pistma kui tuul põgenema . " Hirw !" hüüdma Emiilia . " kena loom ," ütlema Kuuno elawalt , " niisugune maksma tagaajada ." " ruttu , kihutama tema järele ! mis T ’ e ootama " " aga mina seltslane " " sina seltslane nõudma , et T ’ e teine jahiline silm häbi ei jäe ." " aga mina ’ ep olema koer ." ,, see ’ p tegema üks . järele , järele !" see sõna andma neiu oma hobune hoop , nii et see kui nool edasi lendama hakkama , silmapilk olema Kuuno , kui osaw ratsaline , jälle tema kõrwa . Hirwe wile keha wilkuma puu wahe , ja kaduma häkilse ära . " tema olema jõgi hüppanud ," hüüdma Emiilia ikka edasikihuta seltsiline poole , " siin otsekohe ees olema jõgi sügaw ja lai , aga ülempool ja alampool saama kerges üle . sõitma sina pahem , mina sõitma parem käsi , teinepool jõgi püüdma tema kaks poolt kinni ." see pööris tema hobune jooks paremall poole . Rüütel Kuuno , kes sees jahilust teine lust wõitles , kihutama , jahioda tõstma , teinepool . mõni silmapilk hiljem läikima jõgi Emiilia ees . Wesi solisema üle madal , kiwine põhi . see olema seesamma wesi , mis wana eremiit koobas esine kast . neiu pidama jõekallas hobune kinni . see koht näitima t ’ ale tutaw olewat . Wee seest paistsiwa kiw wälja , kes üle jalakäija jõgi läbi wõisiwa minema . " see kiw saiwa minupärast pandud ," ütlema neiu meeletuletades isienes ette : " jah , jah , mina tahtma Oodo kord Jaanus juur minema ja ei pääsnuma muidu üle jõgi , kuni Jaanus mina hüüdmine peale tulema ja kiw jõgi kandma ... Jaanus mina ep olema wiiel aasta nägema , loss tema ep olema kord käima . missugune tema nüüd pidama olema ? tema kodu olema siinsammas ... kas sõitma waatama , wõi pöörama ümber " aga juba solistama hobune jalge jõgi . neiu sõitma jõgi läbi , teinepool kallas ülesse , mööda kitsas jalgtee edasi , mis puu wahe eemal walgendawa palk-aeg poole wiis . " küll wõib nüüd Jaanus suur ja tark olema ," mõtlema Emiilia , senikui hobune edasisamm : ,, tema olema nii armas , mõistlik poiss . . ." neiu jätma oma mälestus käik pool ja pidama hobune kinni , kes parajane puu wahe wälja astuma . eespool tõusma tugew palk-aed lage plats keskel üles . Kesset aed paistma elumaja kõrge katus lai korsten , see kõrwa paar wähäma katus kõrwaline hoone peal . kaks paks , kõrge saarepuu kaswasiwa hoowi-wärawa ees . poolt plats palk-aeg ümber täitma weikene , heaste harima rohuaed . seal rohendasiwa kõrge õun ja birnipuud küpsewa wilja , puu jalg kaswasiwa marjapõesa , kes kollane liiwa kaema jalgtee läbikäisiwa . see üksik , õitsew talu waikse , sügawa laas keskel panema rändaja imestama , niikui üksi säraw täht pilwine öö , täitma meel imelik rahu ja meelite kauemall wiibimine . pool teadmata laskma Emiilia hobune rohuaeg wärawa juur sammuma , astuma maha , siduma Hobune ratsupidi wärawa külge kinni ja astuma aed . tema käima mööda liiwas jalgtee edasi , kuni ümmargune lillepeenar juur , kesk aed , jõudma , hakkama lill osawat kokkuseadmine imestama , murdma enesell üks roosiõis ära . aga nüüd ehmatama tema isegi ära . " mis mina tegema " mina olema wõera aeg ja rikkuma wöeras wara ." tema waata kartltkult ümberringi , aga siin olema kõik nii wagane , nii kodune , et kartus kohe kaduma ja naeratamine kohe näuguma peale tulema . neiu sammuma aeg wiimse otsa , kus leherikas metswiinapuu-laube puhkamine kutsuma . laube uks wahe astuma kohkuma tema ja jääma seisma . laube ei olnud mitte tühi . üks noor mees istuma punuma pink peal laud ääres , toetama kõrge otsaesine peupesa ja näitama kirjutud raamat lugewa , mis tema ees lahti olema . Emiilia olema ehmatus kergest karjatama . noormees tõstma pea ülesse , ja kaks lahke , mõtterikas silm waatsiwa uus tulijalle wasta . " lossipreili !" " Jaanus !" noormees kargama üles : Sügaw imestus , mis tema lahke näuguma peal paistma , andma neiu jälle julgus tagasi , panema tema koguni naeratarn . " andma andeks , Jaanus ", ütlema tema , Jaanuselle teretamine käsi wastasiruta , " mina sattuma jaht peal nii kui kottis kogemata seia . M ’ e põlema wiiel aasta teineteise nägema - eks olema , wiiel aasta ? Mikspärane sina ilmasg enam loss ei tulnud " see peale ei teadma Jaanus mingisugune wastus andma . neiu saama aru , et tema tühi küsima , ja lisama ruttu juur : " mina olema esiotsa wäga igaw . aga küll sina olema suur ja ilus läinud ! küll sina wõi nüüd tark olema ! mina olema mõlema küll puruwanaks läinud , aga mis sest , m ’ e olema õde ja wend nagu ennegi . mis , kas tahtma " lahke pilk , mis see sõna kaasutaja olema , käima Jaanus nii luu ja liha läbi , et muu ei saama kogeldama , kui : " eks mina tahtma kõik , mis sina , preili , tahtma ." Jaanus olema see sõna tähälepaneimsewäärt rumalus ütelnud . Esite jääma noor neiu imestus pärast tumm , siis looma tõsine ja ütlema mahalöödud silm : " andma m ’ u häbistawat eksitus andeks . mina arwasin wana hea wenda leidmat ja joosen kui torm noor mees kallale . andma andeks ." Jaanus wennike olema kibe käsi . tema waatas piilusilm see imelik neiu peale , kes t ’ ale oma õitsewa noorus kui ingel teine ilm näitima olewat , ja ometigi pahandama , et tema , Jaanus , see ingelt õde ei julgema wastuwõtta ! tohoo ! tohoo ! ... aga kes naesterahwas aru saama ! ega tohtima üleliiga häbenemine asi koguni hukka laskma minema . . . Jaanus wõttima süda rind . " Emmi !" see üks nimi tegema endine rumalus jälle hea . " Emmi !" algama Jaanus tõusewa julgus , ja wäljaöölduma nimi näitama tema nii magus , nii armas olewat ... " Emmi , sina olema ise jo nii sügawaste muutma , et mina sina peaaegu ei tunnudgi … see olema … mina tundma küll , aga olema m ’ ul siiski nagu wõeras ... Emiilia naerma . " sina arwasi , et mina kaswada ei mõistagi ? Waata , kui pikk mina olema ." Emiilia ajama ise sirge , nii et tema parajaste Jaanuselle kunn õlg ulatama . tema silm naeratasiwa nii ilmasüü lahkus Jaanus peale , et see jälle peaaegu kõik wennalik lapsepõlwe mälestus olema unustama . kõik see neiu-laps külles olema nii nõiduslik ilus , nii meel ja mõte wangistaw ja joonu tegew , ja siiski jälle nii ilmasüü , lapselik ! ja see silm , see suur sügawat ; arusaam hiilgus ujuwa silm . . . Jaanus ei nägema sekskord oma sõbra-õde muu miski , kui see silm . " sina olema tõene suur ja ilus läinud ," kohmama tema wastus . neiu ähwardama tema näpp . " Waata , waata , sina haka kergemeeleline noor rüütel wiis tütarlaps üleliialine kiitus ütlema . aga nüüd tuli istuma pink peale maha , ja rääkima mina , mis sina kõige see aeg olema tegema , kus mina sina ep olema nägema ." see sõna istuma tema ise kergene pink peale maha , Jaanus tema kõrwa . seal juures langema neiu silm raamat peale , kes seest Jaanus olema lugema . tema wõttima raamat , mis pergament peale olema kirjutud , käsi , ja kiri silmama , hüüdma tema imestama : " Kuda , sina lugema ladinakeel raamat ? kust sina ladinakeel õppima " " mina hakkama juba klooster ladinakeel õppima . pärast aitama mina wana eremiit , kes sügawaste õpetama mees olema , niikaugelle , et kõik mõistma , mis lugema ." " kas sina eremiitiga nii tuttaw olema " " olema küll . tema olema mina ka wehklema õpetama ." " kes sina praegu lugema " " see koht rääkima Messeenia sõda ." " Messeenia sõda ? siis sina armastama ajalugu uurima " " armastama küll . muu kui sügawamalt uurima mina kõik ei jõudma , see tarwis olema eremiit ja mina tuttawa klooster kirjawara liiga weike . aga mina kosutama ise suur , tõsine mees eesmärk , rõõmustama ise endine aeg rõõmus , kurwastan kurwa . mull olema siis , kui elama mina see keskel . ka waimustus äratama ajalugu ." Jaanus rääkimine olema selge ja kõlaw , ehk küll wähäke wenitu . rääkimine juures waata tema ise ette laud peale , kes peal tema parem käsi puhkama . Emiilia kuulama osawõtlikult , ja küsima , kui Jaanus wait jääma : " siis liigutama sina ka wist Messina rahwa õnnetu wabadusepüüdmine wäga ? sina olema ju , kui mina sisseastusin , nii sügawas lugemine , et sammusigi ei kuulma ." Jaanus wiiwitama wastus . " kui inime ise häda olema , ehk ise arwab häda olewa ," ütlema tema siis tasasem hääl , " eks siis tung wõera appihüüdmine hoopis sügawam ’ tema süda , kui murete ajal . miks siis ei pidama üks terwe kaduwa rahwa hädakisa mina liigutama , kui ... Jaanus jääma wait ja pöörama näuguma ära . " Mikspärane sina nii kurwaks lähä " küsima Emiilia murelikult : " mis sina tahtma ütlema " Jaanus tegema teine jutt . " Waat ’, see inimene olema rõõmus elu , kes Perikles päiw kena Greekamaa kodanik oliwa . jalg all õitsema tema paradiis sarnane maa , pea üle läikima alati sinine taewas , mahe tuuleõhk muisutama näuguma pealt murepilwe ära , mis mitte orjapõlw ep olnud sünnitama . mina tahtma , et sell aeg Atena , ehk tuhat aasta tulewik olema elama , kus ehk mina maa ka haridus ja wabadus hall taewas sinine wärwima , ning kadakapõesai roos muutma ." Jaanus püüdma silmanähtawalt kena sõna taguma , sest et oma tõsine tundmine ei tahtma awaldama . sest saama ka Emiilia aru . " sina ei olema oma isamaa mitte rahul , Jaanus ," ütlema tema tõsiselt . Jaanus katsuma ise wee sõnasepitsemine aitama , aga tõsidus paisuma iga külg wälja . " mina armastama see pind , kus mina sündima olema ," ütlema tema : " mina armastama tema palawalt ja truuwiste . aga m ’ ul olema igaw , mina olema üksi . kui mina siin oma mets üksipäine luusima , kus sinine taewas üle ilus suwis pääwa naeratama , lind laulawa ning mets ja jõgi saladus kohisewa , siis mina süda paisuma sees , hakaksin siis sõbra kael ümbert kinni ja hüüdma kallis emakeel : " tänama , wenna , tänama Taewataat , kes mina kena , armas isamaa olema kinkima !" aga mina olema üksi , ei üks hing ligidal , kes m ’ u rõõm ehk kurwastus osa wõta , ehk kes mina tema kurwastus wõiksin waigistama ." Emiilia , kes terwe aeg osawõtlikult rääkija otsa olema waatnuma , senni kui wiimane ise arwa silm ülestõst , ütlema kahetsema : " mina saama nüüd küll aru , kui igawa sina pääwa niisugune mõte peawa olema . aga mikspärane ei otsima sina oma selts , mikspärane matma sina oma suur mõistus ja sügawa teadus kõik eest , kus sina wõiksima auu ja kuulsus , ja - waigistu oma , kuda sina arwa , wõera isamaa eest leidma ." Jaanus raputama pea . " see olema wõimata . oma kodumaa mina nüüd wee ei raatsima mahajätta , ja hakkama mina siin auu ja kitu otsima , siis pidama mina ilmatingimata oma rahwa rõhuja hulka minema , see mõte oma mõte tegema ja tema püüdmine edendamine oma auu ja tänu otsima ." " siis olema sina otsekohe kõige Daanlas ja Sakslane waenlane ? olema ka mina waenlane " " kes nimetama ussike tee peal waenlane , kui tema ise tallaja jalg all kõwerdama " " ega sina siis ka ussike ep olema ." " siiski , mis aitama see mina , mis aitama see mina rahwas , kui mina , tundma noor inimene , ise üks suur , wägewa rahwa waenlane tunnistama ? eks see olema ülepea see kõigerumalam rumalus , üks terwe rahwas mõni tige liige pärast wihkama hakkama . mina wihkan üksi oma isamaa üleannetum rõhuja , olema tema rahwanimi , mis tahes . mis aitama aga see ? see wastu mina ometigi miski ei jõudma , see kasu mina miski ei tahtma tegema , niikaua kui see kasu mina wenda kahju olema . nii olema mina käsi praegu igapidi seutuma ." " aga kui sina nüüd tõene suurem jõud olema , kui näitus sina rahwas wee ükskord mässama . . . wõi oma wabadus eest wõitlema hakaks , kas siis heitma see hulka " see täis naisterahwalik kõnekään ei olnud Jaanus meelepärane . tema jääma wait . " ütlema tõene !" algama Emiilia , kell ’ kibe tõsi taga olema , uueste : " kas sina wõiksima mina , mina isa ja wenda , ja mina siis wihas tagakiusatama ? kas sina wõiksima kord enne wõitlus Jumal paluma , et tema mina , kui sina waenlane , kautaks " siin panema Emiilia oma käsi kui wannutades Jaanus käsi peale , ja waatas t ’ ale uurima silm . Jaanus pöörama pea kõrwa ja ei lausuni sõna . " no , ütlema nüüd !" paluma neiu uueste . Jaanus meel minema peaaegu pahane . " kuulma , Emmi … " ei , ei , ära tee teine jutt ." Jaanus tegema enesell lahke näuguma ja katsuma nali . " andma mina wähämane aeg !" " aga kui mina sina aeg andma , siis ütlema " " kui m ’ ul miski ütlema olema … " kui palju sina aeg tahtma " Jaanus olema kitsikus . " mõtlemine aeg " " jah ." " niipalju , kui sina ise andma , Emmi ." " So ? mina andma niipalju , kui mina üks , kaks , kolm lugema ." " säh nüüd ... " üks ... " jätma jo see tühi nali , Emmi ." " kaks ... " ei , mina ei ütlema nii ruttu miski ." " petis ! sina ei tahtma täna koguni ütlema . aga kust mina s ’ u teinekord jälle käsi saama " neiu näitima wiimas küsimine juures pisut kohkuwa . " jah , kust " kordama Jaanus , ja näitima kordamine juures ka pisut kohkuwat . Wastastik waitolemine . Emiilia waatas oma ette maha , Jaanus silm oma keskmine sõrm nukk , mis kõrgem ja punasem olema , kui teine . seal kuulma lähädal hobune samm müdin ja kaks pea tuliwa wäljaspool aed nähtawalle . see oliwa rüütel Kuuno ja tema hobune pea . Emiilia tõusma üles . " mina otsima ," ütlema tema ruttu : " mina pidama minema . see noor rüütel olema üks mina jahisõbra . Rüütel Kuuno !" hüüdma tema , laube wäljaastudes . Jaanus tõusma ka üles ja astuma wälja . Rüütel Kuuno pöörama pea ümber ja tegema imestand näuguma , lossipreili siit talumees aeg leidma . " Kuda sina seia pääsima " hüübima tema hobune kinnipida . " juhtuma kogemata ... siin elawa mina wana sõber . see ", ütlema Emiilia Jaanus peale näitama , " see olema mina kõigearmsam noorepõlwe sõber ." noor mees teretasiwa kaunis külmalt teineteise . " aga nüüd pidama minema , olema kaua wiibinud . kohe tulema sina kaasa , rüütel ." neiu tahtma Jaanus Jumal jätma , aga see tulema kuni aeawärawa kaasa . kui Emiilia hobune selg astuma , wääratas tema jalg wähäke ; tema olema kukkuma , kui mitte Jaanus tema kohe ep olema toetama . üks silmapilk hoidma Jaanus peen , pehme keha oma käsi wahe , ja tundma , kuda elaw tulema t ’ ale soonete sirisema . neiu kargama punastama sadul . Jaanus sidusratsu wärawa küllest lahti ja andma tema kätte . Emiilia pidama t ’ ale weel miski ütlema , aga rüütel Kuuno jõudma parajaste senna . " jääma Jumal Jaanus ," ütlema neiu ja suruma Jaanuss käsi . " teinekord nääme jälle ." " Jumal ," wastas Jaanus wäljaspoolne rahu . Ärasõites waatas Emiilia wee paar kord tagasi . Rüütel Kuuno ajama hobune kiirem jooks . mõlema oliwa paar silmapilk pärast kaduma . Jaanus aga jääma tükk aeg sellesamma paik peale seisma . siis minema aed tagasi , istuma pink peale , wõttima Messeenia sõda jälle käsile . aga kirjatäht hakkasiwa tema silm ees hüppama ja wehkim , kui olema n ’ ad kõik see wahwa sõjamees , kes tegu n ’ ad jutustasiwa . Jaanus wiska raamat käest , toetama selg wastu sein , panema üks jalg teine üle , hakkama risti käsi põlwe ümbert kinni ja wahtima üksisilmi põlwe otsa . aga põlwe ots tikkusiwa kõiksugu imewärk wigur wälja , hakkasiwa ise wäänama ja hüppama , sulasiwa kokku inimene kuju , Jaanus hakkama käsi kujutus ümbert kinni , ja tundma oma rind ja käewarte külles magus puutumine … Jaanus heitma seljali pink peale , panema käsi peaalla ja wahtima lagi . aga lagi kaduma , ja Emiilia pilt ujuma wahetawa walgus ... Jaanus pöörama ise pink peal küljeli , nägu wastu sein , pigistama silm kinni . aga silmalaug wausiwa waatus eest , ja kaks suur , sügawat silm läikisiwa pimedus wasta ... 9. Jaanus kargama üles , pühkima käsi üle otsaesine , uuristama käsi läbi kõrwaäarne juus , ja raputama pea . " see olema armastus ", ütlema tema isienes . " uus piin tulema igawune juur ." aga praegu olema ’ tema siiski täis õnn . tema keerama raamat kokku , pistma tasku , minema aeg wälja , jätma ajawärawa mõtlema ristseljal lahti ja sammuma mets . oma armastuma mets ilu ei pannud tema täna tähele . tema olema täieste oma mõte ori saama . tema tuliwa ja läksiwa nii kiirest , et tema ühte ei jõudma sabapidi kinnitabada ning arutama hakkama , mis loom tema õiet olema . muudkui kurwa n ’ ad ei olnud , see wõi tema kõrgelhoitud pea ja kerge liikumine äratunda . Kurwastus riputama tinane wae liige külge . tema sammuma kiirest edasi ega pannud tähele , kuida kuiwa raud tema jalg all ragisesiwa , ja siin ja seal mõni sügawasse rippuw oks tema näuguma külge puutuma . Mets minema arwem , lõppema wiim täieste , ja wälja kollendasiwa rändaja silm ees , kes meeletuletades seisatama jääma . Wälja wahe mustasiwa üksik waewane saun wälja . see olema küla . Jaanus mõtlema wähä järele . siis pöörama parem käsi , käima mets ja põld piir paarsada samm edasi , kuni sõidutee wastutuli , mis loss läbi mets ja põld külas wiis . see tee mööda hakkama Jaanus küla poole minema . küla olema kaunis tühi . mees oliwa jaht juures aitama , naese põld peal . Esimine saun uks ees istusiwa kaks wana eit ja maitsesiwa lõune odrajahu puder . Jaanus teretama möödaminnes , ja soowis leiwa jätkuma . üks eideke tõstma pea üles , hoidma käsi lusikas silm üle , et parem nägema ja kähisema , Jaanus äratunne : " ae , Jumal ’ ime , Mets oma ." mispeale teine eidekene ka pea ülestõst , käsi lusikas silm üle hoidma , et parem nägema , ja kähisema : " Wõi Mets oma ." " Kuda , eit , käsi käima " " tänu Jumalalle !," kostma esimine eit . " kus sina see a ’ a olema " " olema sammuma tegema , ep olnud aeg küla tulema ." " So-oh ." eideke wõtsiwa jälle odrajahu puder käsile . Jaanus sammuma mööda küllatänawa edasi . koer tundsiwa tema ja liputasiwa saba , kui tema möödaminnes see nimepärane hüüdma . Poolhalasti laps näru , täpirika särk tuliwa lõiwa pats ja soowisiwa süli saama . üks wäga waewas , pool laguma saun ees pidama tema kinni ja astuma madal uks sisse . tema pidama samm allapoole astuma , sest tuapõrand olema sügawam kui maapind . Walgus tulema ei seletama tema esite miski poolpime ruum , kus põienahk kaema hauk taga sein üksi wähä walgusekuma andma . üks nurk küsima lambatall uudishimus : " määma ? määma " ja paar ninakas kana pahandasiwa : " kaka , kaka !" teine nurk kähisema maaalune hääl : " kes see tulema " " mina - Metsa-Jaanus ," kostma Jaanus ja hakkama häälekõmin järele edasikobama . tema silm olema pimedus juba wähä harjuma , nii et tema ise ees hõlge ase wõi nägema , kes peal hall , kuiwetand wanamees poolküljel laam . tema kõrwas olema meel kerge riie kaema poiss maas , kes magawat näitima . " tasa , tasa !" kähisema wanamees , altkulmu magaja poiss poole piiluma , ja näitama käsi madal kolmejalgne järi peale , mis sein ääres seisma . Jaanus tõmbama järi ase äär ja istuma ettewaatlikult maha . aga wist olema kana kaagutamine poiss siiski äratama . tema õhkama sügawaste , liigutama ise ja looma silm lahti . " pagan wõtkuma !" urisema wanamees . " jälle ülewe ." Jaanus hakkama ise põuet ja tasku möda otsima , ei leidma aga miski . " kahju ," ütlema tema kahetsema , " täna mina ei olema miski kaasas . mina tulemine olema kogemata , üsna ilma tahtma ." poiss , kes pealt nägema umbes wiieteistkümne aastane wõis olema , tõstma Jaanus hääl kuulma pea ja tahtma ise põesakill ajama . aga korraga minema tema nägu ütlema kibe , ja tema langema tasane wingumine jälle tagasi asem peale . " mis see olema " küsima Jaanus ehmatama , " kas Maanus olema haige " " jah , kena haigus !" pomisema wanamees wihas ja looma käsi . " heldeke , mis t ’ al siis wiga olema " " küsima see lossikubjas käest ." " mis !" " mina ei tegema miski , ei miski !" winguma poiss walusalt ja pöörama ise kummuli , " oh walu , walu !" jahmatama kargama Jaanus ülesse ja heitma põlwili poiss kõrwa maha . kui tema kerge kate hellaste kõrwa tõmbama , põrkama tema tagasi . poiss katkine särk olema weretäppisi täis ja mitu koht keha küllema kui liim kinni . Wanamees pöörama näuguma ära ja pomisema läbi hammas : " tema olema tema armetum peksma ." Jaanus , kes jälestawas nägemine kui kange olema , panema kate jälle õnnetum poiss keha üle ja küsima wärisewa hääl wanamees käest , millal õnnetus sündima olema . " täna homiku tema see nahatäis kodu tulema ," urisema wanamees wastus . " aga mikspärane " Wanamees kergitama õlasi . " poiss ütlema , tema olema noorehärra koer " tige hunt " nimetama , ja noorehärra käsk peale olema kubjas tema tall wiinud ja uhtuma . mis seal ime olema ." Maanus pöörama ise walusas ohkama ümber . tema silm oliwa kinni , aga mokk sosistasiwa järg järk : " tema siduma mina kinni ... ja peksma ... piits ... kui koer ... oo !... mina ei tegema muu ... kui ütlema ... oo !... oo !..." haledus panema Jaanus süda lõhkema . " kas külm wet olema tuas " küsima tema wanamees käest , kes tuimalt , kui puutük oma paik peal laam ja wastus paljalt pea raputama . Jaanus tõusma üles ja waata otsima tua ümber . Nurkas seisiwa jäme laud kokkulöödud kast peal weeämber . tema wõttima üks ämber kätte , käskima wanameene linane nartsus otsima ja minema ise õu , kaewu wett tooma . kui tema weega tagasi tulema , olema wanamees üles tõusma ja tuustima isienes ette pomisema kast kallal nurka . Jaanus panema weeämber ase kõrwa maha , laskma ise poiss juur põlwili maha , tõstma tema pidama pisut üles ja sosistama t ’ ale waigistawai sõna kõrwa sisse . poiss õhkama , heitma siis kummuli ja jääma wagusalt ootama . " noh , kas leidma " küsima Jaanus wanamees käest , kes ikka wee kast ees küürutama ja kast sisikond läbisor . " pagan wõtku , mina ’ p siit leidma hilp ," urisema wanamees . Jaanus minema ise kast juur , otsima ja leidma wiim tükk peenem linariie . " küla ’ p w ’ a wanamoor käristama nüüd jälle ," nurisema wanamees ja pesitama ise jälle põesakille ase peale . tema waata nüüd wagusalt pealt , kuda Jaanus Maanus haawu pesema , kinnisidu , poiss õrnalt istukille aitama , märg hõle alt ärawõtt ja ase uueste kohendama . Maanus näuu pealt wõi selgest lugema , et kõik see tallitamm t ’ ale kibe walu tegema ; aga arusaa , et see kõik üksi headus pärast sündima , pigistama tema hammas kokku , ja waata hale naeratamine oma heategija otsa . " nüüd olema niikaua rahul maas , kui sina rahule jätma ," ütlema Jaanus ülestõute . " Terwe olema sina warss jälle . mina pidama nüüd kodu minema , ja kui mahti saama , siis ehk toon sina waigistus miski kaasa , mis leidma ." aga tema ei saama oma lubamine mitte täitma . kui tema saun uks wäljaastuma , olema taewas ise üks äär sinimust pilwete katma , kes kiirest , häkitselt tõusma tuul aetud , üle terwe sinine wõlw wenisiwa . Jaanus tõttama ruttu edasi ja jõudma parajasti mets warju , kui esimene mina piiraad pilwess sähwis ja esimene kõuemürin raksatama . tema jõudma , märg kui kass , kodu . Terwe päewa , läbi tulewa öö sadama wihma . 10. kolm päewa ei olnud Mets talu keegi loss ega küla saama . Pühapäewa õhtu wõttima Jaanus nõu , Maanus waatama minema . tema minema läbi mets , senikui läbi arwema puu wälja juba paistma hakkasiwa . siis jääma korraga wähäks aeg seisatama , ja - pöörama parem kät loss poole . Mikspärane ? - see ei hakkanud tema järelemõtlema . tema ep olnud wiiel aasta kord sennapoole saama , nüüd tulema tema korraga arusaam tahtmine pähä . kui lossihoone eemalt walgendama hakkasiwa , pöörama tema kõrwa , sennapoole , kus tema noor iga wäga tuttaw lossiaed seisma . tema panema tähele , et lossikatus üle must lipp lehwitama . mis see tähändas ? olema keegi lossihärra pere surema ? kerge ehmatus wärin käima silmapilk Jaanus keha läbi . tema kõndima ajamüür mööda niikaua edasi , kuni üks koht tulema , kus müür madalam olema . sealt wõi terwet loss selgest nägema . Jaanus toetama ise küünarnukk müür na ’ ale ja kuulatama . loss kõlama tume kära . " seal näitama jahiselts ikka wee koos olewa ," mõtlema tema , " prassiwa wee aina wahmaste . aga see must lipp ? mis see tähändama " seal kriiksuma raud wäraw , mis lossihoowist aed wiis , ja hulk hääl kõla tulema kuuldawalle . " Wõera tulewa aed jalutama ," ütlema Jaanus isienes ja astuma samm kolm neli kõrwa , kus paks põesa üle müür ulatasiwa ja tema aeda olija silm eest warjasiwa . salk noor isand tulema möda lai liiwatee waljurääkimine ligemall , kõik näitsiwa pea raske ja jalg ning keel kerge olewat . mõni hoidsiwa üksteist käsi alt kinni . " kuulma , Oodo !" kuulma üks ütlewa . " tont wõtku , sull just hulgumisell põhi ei olema . alles kakskümmend aasta wana , ja ise peremees . . . tont wõtku , seal ei saama mina mäerõigas tilk silm ." " pagan wõtkuma !" karjuma üks teine , " mina saatma niisugune tagawara eest kümme taat haud ja maksma igakord hauakaewajalle kahekordne palk ! pagan wõtkuma , mina ütlema ." " tasa , tasa ," kõlama Oodo hääl , " ära see nii waljust ütlema , et sina taadike kuulma ! Nääte nüüd , kui aralt tema ümberpiiluma . sina jänesepüks tunnistama jo kohe , kui sügawas südamepõhi sina sõna tulewa ." Terwe selts naerma . " pagan wõtkuma !" turtsuma kümneisamatja wähäke tasemalt , " kas kõik tulema siis südamepõhi ? mis seal naerma ? kui ei tulema süda , siis ei tulema süda ." " aga mina ütlema süda ," ütlema Oodo waljuste , " et m ’ ul hulgumisetuju sugugi ep olema tulnud , kui ka isa mina wana mära saba ep olema jätma . mis surema , see surema . mina pidama oma aeg ka surema , ega päri keegi käest järelehulgumine . muudkui mina olema praegu wee natuke uimane ehmatus . olema surm iialgi nii häkitselt tulnud ? Wälk sähwima mina ise ees puu sisse , tema hobune kargama kui hull püsti ja sealsammas lendama isa wastu puu ja langema lõhkine pea maha . Walmis !..." salk pöörama ümber põesas ja hääl kõla minema kaugus segane . Jaanus , kes kõik kuulma olema , arwa uni kuulma olewat . olema see siis tõene wõimalik ? Lossiherra surema - ja nii häkitselt , nii hirmus wiis !... jälle krõhis liiw ajatee peal uus tulija jalg all . kaks inimene tuliwa pikkamisi lähämall - üks meesterahwas ja üks naesterahwas . see oliwa - Jaanus tundma see kohe ära - rüütel Kuuno ja Emiilia . Emiilia olema must riie , ja niipalju kui ehawalgus aru wõi saama , wäga kahwatand . tema toetama ise noor rüütel käewarre peale , kes tema waigistama püüdma . " kui T ’ e teadma , austuma preili ," kõlama rüütel Kuuno pehme , pool paluw hääl , " kui suur osa mina sina õnnetus wõtan , sina kuulama suurem tähälepanemine mina waigistus sõna , mis nõder olema , aga süda tulewa . teadma sina , missugune põlew walu otsekui piitsahoop mina keha läbikäis , kui T ’ e täna isa matmine juures nii südantlõhkuwa kiljatamine mahalangesite ! mina olema kümme aasta oma elu annuma , kui mina see eest sina õnsat isa kümme minut seia paha maailm tagasi olema jõudma meelitama , Tee ütlema , et t ’ al nüüd hea olema , ja tema Tee , pärast pitka õnnelik elu , jällenääb , tõene jällenääb ." neiu wasta kurwa , wäsind hääl : " ära rääkima parem sest . mina teadma , sina olema hea , tahtma mina waigistama , aga sina waew olema mahawisatud ." Rüütel jääma wait . Waikse läksiwa mõlema mööda . Jaanus aga jääma wee tükk aeg müür taha seisma . tema olema sügawaste liigutud . " missugune hirmus õnnetus !" ütlema tema isienes , " Emiilia armastama oma isa kõige üle ilm , see mina teadma . Kuda wõib nüüd walu tema helde , pehme süda piinama ( Jumal teadma , kust Jaanus nii kindlane teadma , et Emiilia helde ja pehme süda olema )! Kurbdus saama tema haud saatma . aga see mõte olema jälle hirmus . Emiilia hauda ! Jumal hoidma ." Jaanus waata hale meel wee kord loss poole , kes üle must lipp õhtutuul käes lustilikult lehwitas , kui arwaks tema , kurbdus ise märk , häbi , tühi leinama kässa laisalt süli panema . loss süütama tuli põlema , teenija sõelusiwa senna ja tänna , aeas kaduma noor+teisand lustilik kära . Jaanus õhkama ja hakkama pitka samm kojupool kõndima . " see waene , waene neiu !" rääkima t ’ a , läbi pime minewa mets käima , " mis asi teenima tema see ära , et niisugune õnnetus just tema pidama leidma ! tema olema wee nii noor , nii nõder ja õrn . . . kuda saama tema nüüd toore , häkiline Oodo toim ? nüüd tema nutma igapäew üksipäini oma kamber , sennikui tema silm tuhnima ja tema kena roosiline nägu kahwatum ja tuim , niikui surnu , lähäwa . kes kaitsma tema nüüd ? kes waigistama tema ? oh , wõiksima mina nüüd niikui enne ... siin jääma Jaanus oma kahetsewa mõttekäik takistama . tema meel olema noor , kena rüütel tulnud , kes Emiilia aeda nii ilus sõna olema püüdma waigistama , hoopis ilusam sõna , kui Jaanus see arwa wõiwat . ja n ’ ad oliwa teineteise käsi alt kinni hoidma ... Jaanus puhas , kaastundwane süda pesitama ise sügawa haledus kõrwa teine , wõera tundmine , ja see olema kibe . tema hurjutama ja tõrjuma tema , tahtma õnnetum neiu ning neiu õnnetus üksipäini mõtlema ja kahetsema , aga ei pääsend . sest wõeral tundmine olema wägew abiline - isienesearmastus . tema elama iga inimene süda suurem ehk wähäma mõedul , Jaanus süda elama tema wähäma mõedu , aga tema elama ja muretsema süda maa teine tundmisell . Wõera tundmine , kord süda , ässitama : " sina olend rumal , pai Jaanus . sina arutamine olema rumal . mis sina jampsima ? Emiilia pidama aitaja ja waigistaja olema ! T ’ al olema tema tosin kaupa , igaüks tosinkord parem kui sina . kas tema sina miski kuulama ? mäletama tema ka wee , et sina maailm olema ? minema kodu , ja nutma ise see üle , et sina nii wähä ja waewane olema ." niisugune piinawa mõte jõudma Jaanus tund aeg pärast kodu , waimupoolest enam , kui kehapool wäsinud . kui tema tuba astuma , istuma wana Tambet sulane õhtusööm juures . Jaanus ei olnud söömahimu , ei jutuhimu , wabandama ise peawaluga , soowima hea uni ja minema oma kamber . see kamber seisma aken wastu aeawärawat ja olema kaunis suur ja kõrge , riist tema sees ja weike wood taga sein oliwa lihtlabane , aga puhas ja õige kord . aken ja aeawäraw seisiwa lahti , nii et aeas lill magus lõhn sissewoola . Jaanus istuma aken alla ja toetama pea peupesa . õues olema tuuleõhk waikinud , tähä särasiwa taewas maha . Mets kostma kord öökull inetu hääl . kõik olema wait , kui haudas . Jaanus süda täitma ütlema haledus . see tundmine oliwa t ’ ale seiamaal wõera , uus . tema ei leidma tema sõna , ei seletus . mõte , kes sarnats t ’ ale iialgi pähä ep olema tulnud , waewasi tema . pea hakkama waluma . tema tõusma ja heitma riie wood peale maha . aga uni ei tahtma tulema . Wiimaks wau siiski silm kinni . aga mis see olema ? Jaanus ei olnud koguni mitte oma tua , selg wood peal , tema olema ikka wee lossiaea müür taga ja nägema kõik , mis aedas sündima . Aedas aga uitasiwa palju noor , uhke isand , rikas riie ja tore nägu , ja igaüks karjuma ja kiitma isiennas . ja siis tulema üksik paar , see oliwa rüütel Kuuno ja Emiilia . N ’ ad käisiwa õige sõbralikult , käsi käsi , waatasiwa naeratama ühtepuhku teineteise silm , ja rüütel kummardama neiu kõrwa juur ja rääkima mahedaste , meelitawalt , nii et neiu silm hiilgasiwa , ja õnnelik naeratamine roosiline näuguma peal mängima . ja waata , nüüd hakkama rüütel kaks käsi neiu ümbert kinni ... Jaanus tahtma karjuma , tahtma appijoosta , aga tema olema kiwiks kangema , nii et hääl ei wõinud tegema , ega kät ei jalg liigutama . nüüd , oh ime !.. . rüütel hakkama neiu , keduma tema palawalt ümbert kinni hoidma , maa tõusma , kerkima , kerkima ... Wiimaks kadusiwa mõlema paks pilwe . Jaanus wahtima kaua üksisilmi see koht peale , kus mõlema kadund oliwa , wahtis niikaua , kui silm tuhnima läksiwa ja kaks suur , raske pisar üle pale wenisiwa . tema sirutama käsi wälja ja hüüdma : " Emmi , Emmi !"... seal lõhkema pilwe teine kord , wana lossihärra kahwatand surnunägu waata põlew silm Jaanus otsa , kuiwetand käsi sirutasiwa ise tema ähwarda wastu ja niikui kauge müristamine mägi tagant kõlama kuiwand huul : " Waata ise seljataha , talupoeg ! Waata ise seljataha , ori ! Jaanus pöörama ise ümber ja nägema suur , kollendawa wälja , kes peal sadanne ori , mees ja naesterahwas , wilja leikam oliwa . Palawaste põletama päike tööline selg , kes otsaeest higi ojawiis mahawoola . Walju näuga kubjas käima tema wahe edasi tagasi , taplema ja peksma raske piits see , kes silmapilk julgesiwa selg sirutama . sala hoigamine , piits plaksumine ja häkiline , walu wäljakisutud kiljatus kõlasiwa üle terwe wälja . kui Jaanus ori silm waata , arwa tema igaüks oma liha wenda , oma liha õde äratundwa . tema pigistama silm kinni .... korraga kuulma tema aina lähädal tuttawas hääl oma nimi hüüdwat . tema tegema silm lahti ja nägema , kuda kubjas üks poiss , kes joonesi Jaanus wäga heaste äratunt , lammas külge olema siduma ja armutumalt peksma . raske piitsahoop langesiwa wihisede õnnetum poiss selg peale , nii et suur weretilk wäljapurtsasiwa . poiss wingerdama ja winguma haledus ... jälle kuulma Jaanus tema oma nimi hüüdwat , tema tahtma wiha halastama kubjas peale kargama . . . . " Jaanus ! Jaanus !" kõlama jälle selgest tema kõrwa - ja Jaanus ärkama üles . tema tegema silm lahti . külm higi seisma tema otsa ees . tuba olema walge , kuu paistma selgeste sisse . " missugune hirmus unenägu !" ütlema tema isienes , ja imestama isegi , et see tõene unenägu olnud , nii selgeste olema tema kõik nägema . " mina wannuma sellepeale , et tõene oma nimi kuulma ." " Jaanus ! Jaanus !" kõlama kohe sealsammas selgest . see ei olnud enam unenägu . Jaanus pöörama silm kui wälk aken poole ja kargama kerge karjatamine üles . aken waata üks inimene tuba . " Maanus !" hüüdma Jaanus , tema äratunne : " kust sina südaöös seia saama " " pai Jaanus , laskma mina sisse !" paluma poiss . tema olema kahwatand , kui surnu ja wärises üle terwe keha . " ronima siitsamma aken sisse !" Maanus ronima aken sisse . kui tema tuas olema , olema tema peaaegu mahakukkunud nõrkus pärast . Jaanus toetama tema ja talutama tema oma wood juur , kes peale poiss , selg wastu sein toetama ja pea rind peale riputama , rammutumalt istuma jääma . " mis sina wiga , Maanus " küsima Jaanus murelikult . " leib . . . tükike leib ! . . . mina olema nälgind ," tõukama poiss järkjärgult rind wälja . Jaanus minema kikiwarbu wälja , kobama köökis , kobama sahwris , leidma õnnelikult tükk leib , liha ja kruus paks hapu piim . poiss hakkama näljatne hunt agarus toiduwara kallale . " kaua sina juba nälgind olema " küsima Jaanus , muretsema , et poiss enesell liig wõiks kahju tegema . " Minewas laupääwas saati ," pomisema Maanus kibe töö , ja hammustama uuene sügawa poolkreis leiwa sisse . " ei sina siis kõik tohtima ärasüa ." Maanus waata sügawa kohkumine keelaja otsa . " sina tegema enesell kahju . jätma nüüd järele ." " aga pai Jaanus ... " anna seia . pärast wõi jälle süia ." hale meel nägema Maanus järelejäenud kallis toiduwara laud peale pandawa . Jaanus tõstma tema jalg peale , kohendama woodit ja ütlema : " nüüd wõtame riie lahti ja heitma magama . Senni rääkima mina , kui jõudma , lüh , mis sina olema juhtuma ." ja senikui mõlema ise riie wäljakoorisiwa , jutustama Maanus unine , aga endine wasta palju toibuma hääl , kuda kubjas tema laupääwa homiku kodunt leidma ja kui laiskleja , nuhtlema tahtma . tema , Maanus , putkama tuline hirm uks wälja , kubjas kiruma tagajäre . poiss wileda jalg oliwa tema sekskord küll peastnuma , aga tema ei julgema enam jalga kodu tõstma , sest et teine käest olema kuulma , et kubjas tema olema lubama " waese oma " peksma . tema hulkuma terwe öö ja pühapääwa mets ümber , kuni wiim nälg tema seia ajama . seni oliwa mõlema üks tekk alla pugema . Maanus suruma ise krutt tõmbama wastu Jaanus rind , ja sosistama , juba pool uinuma , weel : " Tee m ’ uga ... mis sina tahtma ... mina ... mina olema hirmus ... wäs .... Wiimse s-ega sohis wiimne jõud poiss rind , silm langesiwa kinni , ja sügaw hingetõmbamine tunnistama , et Maanus uni kaiss langema olema . Jaanus aelema wee kaua uni seljali maas , käsi põigiti pea all . Ootmata wahejuhtumine olema tema mõte wähä lahutama , aga iseäraline kurb tundmine , niikui suur õnnetus etteaimamine rõhuma tema rind ... Wiimaks , wähä aeg enne pääwa tõus langema tema sügawa , surmasarnatne uni . 11. teine homiku ärkama Jaanus hilja . Maanus magama wee . Senikui Jaanus ise riie panema , tõusma õu wal sõnaldamine . tema tõttama õu . Hoow peal seisma salk mees . ühelpool wana Tambet oma sulane , teinepool lossikubjas kaks mõisasulane . Tambet näitama elawalt miski , mis kubjas olema ütelnud , waleks ajawa . " kust tema seia pidama saama " hüüdma tema ; " läbi lagi tema jo ei wõinud sissesadada . Kuda mina siis tema nägema ep olema " Weike kubjas tantsima üks jalg pealt teine peale , wangutama pea , hirwitas ja karjuma : " ei sina mina petma , wennike , ei sina mina petma . ei petma . tema olema siin ja seia tema jääma . Jumal eest . kui sina ei teadma , siis teadma sina poeg ." " mis asi " küsima Jaanus , ligi astuma . kubjas pöörama näuguma kui wälk ümber , wahtima Jaanus otsa , looma näpp laks ja kilkama : ,, Waat ’, waat ’, seal tema olema . seal tema ise olema . ähää , pojuke , kus sina redu panema ? kus sina panema redu ? mis ? Mi " Jaanus pöörama t ’ ale selg , küsima , ehk küll asi aimama , isa käest : " mis see tähendama " " Jumal teadma , mis see tähendama ," wastas Tambet õlas kergitama . " niipalju kui mina aru saama , otsima tema Saare-Maanus taga , kes redu olema läinud ." " see mina ütlema , siin tema olema !" karjuma kubjas uueste : " kes see alati Saare istuma ja poiss hellitama ? kes juur tema nüüd muidu jooksma , kui oma kallis Metsa-Jaanus juur ? ega tema mets ometigi wõinud jäeda . ütlema , kes mõistma , see olema , kell ’ aru pea , ütlema , kas tema wõi mets jäeda " Jaanuselle tulema tusk . tema auu meel põlgama wale , ja õigus ei tohtima tema oma aru järele ütlema . tema jääma ilma nõutama wait . kubjas uurima kui kull tema nägu . " olema , kuda olema ," tõendama Tambet : " aga see mina teadma , et tema siin ei olema ." " Wale ! wale !" kilkama kubjas , käsi wehkeldes : " mina käest t ’ e ei pääsema . kus sina pääsema ? too tema wälja , nüüd kohe tooma tema karwupidi wälja , wõi mina otsima terwe maja läbi . ja-ah . sina ei tahtma ? ei tahtma ? Sooh ? siis muudkui minema otsima , poiss , tuustima wiimse kui nurk läbi ! aga siis hoidma ise , oi , oi , hoidma ise !" see sõna tõttama kubjas maja uks juur . aga Jaanus kargama enne uks kõrwa ja ütlema ülestõuswa wiha : " see maja olema waba mees omadus , ega tohtima siin keegi ilm lubama otsima hakkama ." " So-oh " hüüdma kubjane pilkama : " wõi tõene ? küla ’ p nägema , kui kaua t ’ e kiidetud priius kestma . küla ’ p uus härra sina priius õpetama , närukael ! oot ’, oot ’, küll m ’ e wee nägema uudis ." Wana Tambet tulema imestama lähemall . " uus härra ? missugune uus härra " " hähähä !" naerma kubjas : " ei teadma wee , et wana rüütel eile maetud saama ! tohoo pärdik !" " Jumal pärast !" pomisema Tambet ärakahwata . " jah , jah , mina olema nüüd teistmoodi härra . ei see hellitama . see mõistma härra olema . ohoo !" " aga kudawiis ... " " Kudawiis ? hähähä ! küll tema ise teadma kudawiis . küll t ’ e nääte warss , kudawiis . ohoo , põlema wiga ." Jaanuselle hakkama see jagelemine wastameel minema . " mina teadma see lugu isegi ," ütlema tema isa : " küll mina rääkima . sina ähwardamine mina põlgama . minema oma tee !" käskima tema , sõrm hoowiwärawa peale näitama . " nägema , mis uhkeste ," pilkama kubjas : " n ’ agu kukk . just n ’ agu kukk . ei wee lähä , pojuke , enne otsima maja läbi . katsuma m ’ ul kukk !" kubjas tahtma ukselink kinnihakkama , aga Jaanus astuma ruttu tema ja uks wahe , waata terawane kubjas silm , ja küsima sundima rahu : ,, kas lähä kohe " Kubjaselle minema lugu kirju . " hoidma tema kinni !" käskima tema kõikuwa hääl mõisasulastelle . aga see ei julgema käsi Jaanus külge panema . " mina olema sina kaks kord minema käskima ," ütlema Jaanus tumedaste : " ära kaebama , kui kolmas kord wähä häbistawam olema . Wisake tema wälja !" käskima tema oma sulastell . kaheksa tugewa kät tõstsiwa siplewa ja kääksuwa kubjas üles , kandsiwa tema hoowiwärawa juur ja wiskasiwa kukerpall õu . tema järele läksiwa ka mõisasulane , salaja naerma , wälja . Hoowiwäraw panema lugu . Jaanus tõmbama isa maja sisse , et kubjas sajatamine mitte ei kuulma . tema olema natukene kahwatand , aga wäljaspidi rahuline , kui tema isa rääkima hakkama , mis tema lossiaed müür ääres olema kuulma ja nägema . Tambet wangutama mitukord murelikult pea ja pomisema : " paha ! Wäga paha !" - Terwe tee kiruma , lonkama ja sulane ähwardama jõudma kubjas kodu . Parajaste astuma noor lossihärra salgama wõeras lossitrepp alla , hoow peale . N ’ ad oliwa homikusöömine lõpetama ja kõik hea tuju . " Tee mina nii ruttu minema ei laskma ," hüüdma Oodo , kes nägu lust läikima : " sina pidama mina aitama leinapäiw lühendama . mis sina luukama , wana Karjakrants ? mis tõbi sina olema , et nii wihmane näuguma tegema " Wiimas küsimine saiwa kubjasell ööldud , kes sulane seltsis trepp ette astuma . tema luukama wiimane samm juures nii raskest , et näitama , kui lähäks tema astuma pea parem , pea pahem jalg tükk lühem , hoiga ja ähkima , kui saeweski . härra ette astuma , panema tema käsi risti , kummardama maa , riputama pea rind peale ja hakkama liigutud hääl noomima : " härra olema hea naerma , härra olema härra , ja wõib tegema , mis tahtma oma sulane . aga mina olema härra teenistus teutuma ja poolsurnud peksetud .. siin hakkama ise kubjas keskpaik , otsekui suur wikerd , keerutama . " kes sina nii olema nuhtlenud , waene talleke " naerma Oodo . " Metsa-Jaanus ." " kes " " Metsa-Jaanus . ja wana Tambet , tema isa . Peksiwa mina waese oma , ja sõimasiwa härra . oo-ooh !" noor lossihärra seiamaal pilkawa näuguma peale , koguma pilwe . " mis sina lorisema " küsima tema järsku : tema sõimasiwa mina ? mina " " Sõimasiwa ja teutasiwa , et hirmus kuulma . ja peksiwa mina . oo-ooh !" " S ’ ul ep olema aru pea . Mikspärane ... kuda n ’ ad julgesiwa " Wõera kogusiwa tema ümber ja naersiwa õnnetum kubjas wigur üle . " N ’ ad olema warga !" hüüdma kubjas elawalt : " täis warga ja rööwel . kes teadma , kui palju n ’ ad juba warastanud olema , aga praegu olema n ’ ad redu poiss härra küla oma juur peitma , ega tahtma käsi andma . koguni ei andma . täis rööwel . ja kui mina täna minema härra omadus tagasipärim , siis n ’ ad hakkasiwa härra teutama ja härra sõimama , ja peksiwa mina waese oma . oo-ooh !" Oodo minema näu punane ja kärkima : " Kuda sina , koer , mina see julge rääkima ? mispärast sina see kohe ei sidunund ja seia ei tooma " " oh , helde härra , mis jõudma mina waene üksi hulk wastu ? mina käskima tema seal " - kubjas näitama sulane poole , kes põlwe hirm pärast nõrkema hakkasiwa - " abi tulema ja härra auu mitte teutada laskma , aga n ’ ad naersiwa . muudkui mina üksi ... " N ’ ad naersiwa " " jah , mõlema naersiwa , muudkui mina üksi ... " orjama seia !" hüüdma Oodo waljuste ja plaksutama kässa . mõni sulane jooksiwa kokku . " Wiige see mõlema koer tall !" käskima noor lossihärra : " mõlema sada hoop witsu ja siis kõigesügawam kelder !" Wärisewa pahategija wiid ära . Oodo pöörama ise jälle kubjas poole , kes näuguma peal silmapilk tige hirwitamine paistma : " olema see kõik sõnasõna tõsi " " Wiimne kui sõna !" tõendama kubjas wastu rindu lüies . piitsahoop tänama truu info oma isand auukaitsmine eest . kubjas lonkama minema . " mis lugu see olema " knsis üks uudishimuline wõeras . " üks lugu , kes ots wee tulema olema ," wasta Oodo ratsapiits wart wäänate . " talupoeg olema mina teutanud . N ’ ad olema mina ori peksma - see olema teutus ! - ja Jumal eest , mina see ei kinkima ." " mis jutt see olema ? Kuda wõisiwa talupoeg sina teutada julgema ? sina oma talupoeg " küsisiwa wõera imestelle . " jah , tõsi küll , see sina ei teadma ," seletama Oodo : " siin mina maa keskel pesitsema üks nõndanimetud wabatalupoeg , kes oma kentsakas õigus ei teadma missugune poolearu piiskop käest saama . sell inimene näitama mina isa heldus läbi hari nii kaswanud olewa , et mindgi enam ei tahtma häbenema . tema ja tema poeg olema üks pakkujoosi mina alam oma juur peitma , mina ori peksma ja mina see ja sõimamine läbi teutanud . nüüd arwake , mis mina niisugune pidama tegema ." Auusa wiha lõke põlema noor rüütel palk . " Jumal eest !" karjuma Klaus von Korkenpfropf , üks priske noorsant , kes esimene punane karwake lõug peal meheauu tõutasiwa : " sähärdus ep olema mina wee kuulma . priitalupoeg ? mis asi see olema ? see seen mina maa ei kaswagi , ja kus tema kogemata juhtuma ilmalle tikkuma , pidama tema puruks tallama ." " mis mina wee ootama " hüüdma kõrgekasu , kähar pea ja lühike nina junker von Klopffleisch : " minema poom kurjategija oks ja pistma peawarju põlema ." " see olema õigus ! see olema selge ! Wii mina kohe senna , Oodo !" käratsema terwe salk . " minema peale !" ütlema Oodo , kes ikka ärrituma minema . " see lurjusetükk pidama nuheldud saama , enne mina suu leib ei wõta ." see nõu wõet rõõmuhõiskamine wasta . sulane hüüdma kokku , istuma hobune selg ja sõitma mets . Rüütel Kuuno ei olnud mitte tema hulka , ei olnud ka nõuwõtm kuulma . tema istuma rikkaste ehituma kamber ja waigistama kena preili , kes wahel läbi pisar naeratama tema pea tõsine , pea naljakas , ikka aga magus ja sulawat kõne kuulama . Waene Jaanus !... 12. Mets pidama nõuu , mis nüüd waesee Maanus pealehaka . Maanus ise , kui tuline poiss , kippuma minema , tahtma mets jooksma , ikka jooksma , ei teadma kuhu jooksma , kui aga oma heategija saama mure peasta . Wana Tambet , muidu wanadus hoolimata elaw ja hakkaja , olema wiimaste kuulma ja nägema juhtumine läbi otsekui uimane saama . tema rääkima wähä , pomisema palju ja raputama wahe murelikult pea . ka Jaanus olema süda raske , aga tema hoidma pea kõrge , et teine julgus tegema . tema nõu olema , Maanus lahti ostma . aga wana Tambet raputama pea . " lahtiostmine ei saama nüüd uus lossihärra enam jutt olema . tema uhkus olema ärrituma ja tema uhkus mina tundma . Maanus pealegi m ’ e saama wee nõu leidma , aga mina olema lossihärra ise ärritama ja see tema ei kinkima . paha . Wäga paha ." see peale walitsema tükk aeg waikuma tema keskis . õuest kõlama wal paugutamine hoowiwärawa pihta . kõik kolm waatasiwa kohkuma teineteise otsa . Tambet tõusma ülesse . " Jaanus , sina peitma Maanus ära ," ütlema tema kiirus hingama : " mina lähän waatan , mis n ’ ad tahawa ." Wanamees ruttama wälja . Jaanus wiis poiss sahwris , kust redel pööning wiis , käskima tema ülesseronida ja ise heast ärapeita . poiss ronima ülesse . seni tõusma hoow peal wal kära . Jaanus tõttama õnnetus aimama õu ja nägema parajaste , kuda hoow ise ratsaline täitma ning isa , mõjuwas hoop pähä trehwatu , mahatuikus . Häkiline hirmus wiha süttima noor mees süda põlema , wiha , mis muu ei tahtma , kui wihaalust asi silmapilk kautada . " sulane abi !" hüüdma tema waljust , ja langema kui kalju , mis mägi allaweereb , see ratsaline kallale , kes isa olema mahalöönud . tema hakkama raudne rusikas mees käewarrest ja rind kinni , kiskuma tema raksatama sadul wälja ja tampima jalg alla . kangema jäiwa teine imestama ja kohkuma , kui Kalewipoja-tegu nägiwa . Wana Wahura jõud elama pojapoeg sees ja ärkama nüüd hirmsas ähwarda . enne kui pool surema junkur seltsimees kohtumine jõudsiwa toibuma , kiskuma Jaanus tema mõega wälja , kargama paar samm tagasi ja hüüdma wägewa hääl : " mis t ’ e tahtma , inimene , et t ’ e kui rööwel seia sissetungite " Wiha punane näuguma ja ülestõstetud piits sõitma Oodo otse Jaanus ette , kes põrmugi ei taganema ja kärkima : " sina julge weel haukuma , koer " teine kogusiwa ka ligemall . " tagasi , tagasi !" hüüdma Jaanus ja laskma kord mõegatera wälkuma , nii et Oodo hobune kohkuma püsti tõusma . " mina olema waba mees , niisamma kui sina , ja mõistma teutu kättetasuda . mina teadma , mikspärane sina see mõrtsuka+tesalk seia olema wedanud , auutu junker . sina olema üks armetum pärisori laimamine peale rööwel komme auusa mees maja tungima . mina põlgama sina , waewanema poisike , mina põlgama sina , armetu rüütliauu roojastaja !" seni oliwa neli sulane ise Jaanus selg taha koguma . Oodo kahwatama ära , siis jooksma puna waheta jälle üle näu kuni juus juur . tema mokk wärisesiwa ja hääl takistama , kui tema nüüd tumedaste ütlema : " Kuda sina julge ... mina wõin sina tükk raiuma laskma ... sina teuta mina teine kord ... Jaanus wasta rahuline : " kui sina aru saama , et mina sina teine kord teutan , siis tulema maksma käsi ! aga sina ei julgema üksi , tulema terwe salk . mina kartma , s ’ u auutundmine ei olema tugewam , kui s ’ u habe , ja see s ’ ul wee ep olema ." " koer , wait !..." " tulema , waigista mina ! aga üksi üks wasta , niikui see waba mees pruuk olema ." " kurat ja põrgu !" möirgama Oodo , ja ronima hobune selg maha . - " jätma mina rahule , ära pistma keegi oma nina mina wahe !" käskima tema seltsimees , ja kiskuma mõega wälja . . " enne kui m ’ e wõitlus algama , weel üks sõna ," ütlema Jaanus : " langema mina , wõi sina m ’ u keha tegema , mis tahtma . aga mina paluma , jätma m ’ u ilmasüü isa elu . kas tahtma " " So ? paluma sina nüüd , koer " " Mite ise eest , kutsikas , wai oma ilmasüü isa eest , kes seal maas hoigab ." " Hea küll , tema pidama elama , aga tema mädanema kõigesügawam kelder , kuni surm tema peastab . aga sina surema . surema , koer , surema !" Möega kõlisesiwa kokku . Wõitlus algama . Oodo olema julgema , osaw ja tuline . Jaanus olema wahwa , osaw ja külm . Jaanus olema esite tegemine küll , ise lugema hoop ja piste eest warjata , mis kiirest üheteise järele tuliwa . tükk aeg wälkusiwa mõega wõitleja wahe , otsekui puistaksiwa mõlema wastastik walgei tulesäde wälja . Pealtwaataja ei tegema hääl . Tambet olema ise poolküljel ajama ja wahtima põnew silm wõitleja poole . Hoow peal wälta surm waikus . muudkui sõjariist kõlisesiwa koledalt . . . pikkamisi lõppema hakatus liig agar Oodo jõud , hoop langesiwa arwemalt , tema pidama juba isiennas kaitsema hakkama . Waheajal olema see mehike , kes Jaanus hobune selg olema kiskuma , ise jälle jalg a ’ anuma . tema tuletama pahakspanne meel , mis tema tegema , ja wee suurem minema tema õiglane pahameel , kui tema nägema , mis heaste talupoeg tema rüütlik mõeka pruukima . noorsant paluma seltsimees käest mõeka , oma au puutumine nuhtlema , aga et kelleg lust ei olnud , oma sõjariist käest andma , tõstma tema suur kiw maa , ja tuikuma see wõitleja poole . keegi ei keelnud tema , sest kõik nägiwa , kuida Oodo lugu kirjum hakkama minema , kui soowitaw olema . see uus waenlane ligistamine tegema Jaanus wihas . hirmus hoop looma tema wastase mõega pool ja pöörama ise kui wälk uus pealetükkija poole . Mõegata kangelene wiska ehmatus kiw maha , ja näitama , et t ’ al jalg all tald oliwa . aga nüüd tormasiwa teine kisa ettepoole ja wõtsiwa sõjariist Oodo , kes kui keeletu paigale olema jääma , ise keskelle . " mis see tähändama " hüüdma Jaanus ärakahwata . " Waat ’, mis see tähändama ", pilkama junker Klopffleisch , ratsahobune Jaanus otsa ajama . see saama aru , et siin miski peasta ei olnud ja kiristama ütlemata wiha : " oh petis koer !" tema lõhkuma tugewa hoop pealetungija hobune pea , kargama tagasi sulane poole , kes isegi juba töö oliwa ja ütlema : " mina pidama surema , mees ." " surema , siis surema hea peremees , eest ," andsiwa sulane wastus , üks see langema purustuma pea maha , teine wõitlesiwa waikse edasi , see mõjuwa hoop all langesiwa kohe kaks hobune , üks matma peremees oma alla , teine saama waewalt jalg , kui üks sulane mõek t ’ ale õlg läbi ja pool keha sisse tungima . õnnetu kukkuma raskest maha . sulane kiskuma mõega niisugune tuhin wälja , et wähäke tagurpidi wastu sein tuikuma . sell silmapilk aga tungima oda tema keha läbi ja nael tema sein , külg kinni . pistjas olema junker Klopffleisch , kes õnnelikult langewa hobune alt olema peastnuma . tema hakkama oma osawa teu üle suur hääl naerma . aga see olema tema wiimne naer siin ilm , sest juba wihises Jaanus mõek läbi õhk , ja naerja äraraiutud pea nutma werd muld sisse . Jaanus nägema , kuida sulane wiimne jõud wastupaniwa ; silmanähtawalt lõppema tema ramm , aga hädakisa ei tulnud tema suu . N ’ ad tahtsiwa magusalt hea peremees üks surema . kaua n ’ ad ei saama ootama . üks tema hakkama warssi jälle walusalt rind kinni , kuhu oda sügawasse sisse olema tungima , hoiga korisema hing wälja ja langema kummuli . tema surmaja hobune astuma tuksuwa keha peale , aga wiimne elus sulane wauta t ’ ale mõega sügawaste rind . Hobune ja ratsaline langesiwa raskest maha . Rõõmuwälk läikima sulane silm . tema silm otsisiwa armastuma noor peremees , kes praegu wägewa käsi üks piimanäuline nooremees Hobune selg maharaius . " Peasta ise , peremees ! mina surema rõõm ," hüüdma sulane , uus pealetungija mõega tugewas kõrwa lüije . " mina üksi wee " hüüdma Jaanus , pea silmapilk pöörama , " surema aga siis ka , aga ausaste !" Jaanus silm otsisiwa wõitlus ajal kõige õnnetus alustaja , Oodo . Wiimaks nägema tema tema , kahwatand ja mahalöödu silm üksipäini hoowiwärawa lähädal seiswat . senna-poole hakkama Jaanus kõik jõud waenlane salk läbi tungima . tema hoop oliwa hirmus ja lõiwa sügawai haawu , kuhu keha külge trehwasiwa . Wäsimata kangelasejõud näitima tema käewarre olewat . keegi ei julgema enam otsekohe tema kallale minema , muudkui püüdsiwa lämmastawat rõngas tema ümber tegema . tema ei hoolima tema püüdmine , wai raiuma edasi . seal kõlama läbitungiw walukarjatamine wiimse sulane suu tema kõrwu . Jaanus pöörama ise häkis ümber . kolm jalasulane oliwa t ’ al tagant tegema kinni pannud . tema seljataga nägema tema majauks laiali lahtiläinud olewat ja wiimse sulane keha põigiti läwe peal maas . õnnetu olema ise surmahirm maja sisse püüdma peasta , aga uks lahtitehes trehwa tema surmaw hoop , ja tema langema uks üks koda . lahtine uks äratama Jaanus uus mõte . tema olema nüüd üksipäini werejanuline salgama wasta , igaltpool hirwitama t ’ ale werine surm wastu - ja eluhimu ärkama wägewaste noor mehesüda . tema laskma kord mõega rõngas ümberringi wihiseda , nii et seljataga mahti saama , kargama häkiline tuhin teetakistaja kallale , raiuma esimene kaks kolm hoop tükk , ajama teine mõega kael läbi ja hüppama sulane surnukeha üle maja sisse . keegi ei julgema tema tagaajama minema . isand ja sulane jäiwa liikumata seisma ja üks lugema teine silm : " ei mina see küüsi himustama langema . see ep olema talupoeg , ep olema inimene , see olema kurat !" Wiimaks tõstma üks ägedam oma hääl : " rebane olema ise lõks läinud . mina ep olema muu tegema , kui pistma pesa põlema ja wõtame t ’ a oda otsa , kui kusagilt hauguks wälja tahtma hüppama ." see nõu wõet rõõm wastu . Terwe salk lagunema mäda hoow , elumaja ümber , lai , et wäljahüppawat kodanik piik otsa wõtta . Ajawäraw , mis Jaanus tua aken wastu aed wiis , niisamma aken seisiwa lahti . see panema kinni . olema sealt keegi enne läbi peasnuma , wõi mitte ? ümberpiiraja ei tulnud see mõte pähägi . sulane korjasiwa laastama ja raaguma sein äär ja pistsiwa põlema . tuleleek lippama kiirest mööda sein ülesse , hakkama katus , pääsima lahtine kojauks maja sisse , ja wuhine warss tuline ussikeel wiis aknate wälja . tuli winguma , kui olema t ’ al kahju , see maja , õnnelik inimene peakate ärahäwitama . jaa silmapilk ootasiwa põletaja õnnetum , tuli ja suits tagaaetud noor peremees walukisa kuulwat , oot-iwa tema põlewa riie ja kärwand juus wäljahüppawat . aga kõik jääma wait ja rahule põlewa maja , muudkui säde prõksusiwa ümberringi ja tantsisiwa otsekohe taewa poole keerlewa suitsusammas sees ... Wana Tambet laam ikka wee hoowiwärawa lähedal maas . hoop mõegaselg olema tema paljas pea raskest põrutama , werekautamine tema wõimatum , hirmus õnnetus tema uimane tegema . pool põesak wahtima tema põnew silm tulde , werine juus rippusiwa t ’ al sassis üle otsaesine , suu seisma lahti , alumine lõug rippuma lõdwalt rind peale ja wärine wahe krampis . Sealsammas kõrwal toetama ise Oodo ikka wee wastu palkaed , käsi wahel rind peal ja waata wihane mokamuigutamine pealt , mis seltsimees tegiwa . tema teadma , et waenlane praegu põlewa maja jälestawa otsa leidma ja ei tunnuma rõõm ! see ei olnud mitte aus mees kättetasumine , see jätma uus , kustutamata märk tema auu külge . " Jaanus , poeg , kus sina nüüd olema " sosistama wanamees oma ette . Oodo kuulma see ja tema silm wälkuma silmapilk kahjurõõm , mis aga kohe kaduma . " sina poeg põlema praegu seal maja ," ütlema tema tumedalt . Wanamees kuulma küll , aga ei pöörnuma pea ümber , ega wastanud miski . muudkui waewalt arusaadawalt raputama tema pea . " kas kuulma , wanamees ," ütlema Oodo uueste , " sina poeg saama seal elusalt ärapõletud . tegema see sina rõõm " jälle ei wastanud Tambet miski , aga seekord käima koguni kerge naeratamine tema näuguma üle . see naeratamine ütlema : " olema m ’ u Jaanus wee põlewa maja , ei see ise laskma niikui põrssake praadima . see põrssakene wõta pann wartpidi ja ehtima kokk pea ." korraga kuulma tuli wingumine ja praksumine läbi häkilist , läbitungiwat kiljatamine . Waene Maanus olema leek wahe sattuma . üks silmapilk paistma tema kahwatand nägu walusalt wõerit kiskuma joonete pööning aken wahe . siis langema tükk katus sisse , suits pahwatama kott ülesse , kitsas leek wuhisesiwa senna tänna - ei muu hääl enam , kui tuli pragin ... kes karjatamine kuulma oliwa , jooksiwa kokku ja küsisiwa kartlikult , kas see " tema ise " olnud ? aga see , kes õnnetum , tuli roog saama poiss nägu oliwa nägema , raputasiwa waikse pea . kahtlane imetus täitma kõik . " olema tema juba walmis , wõi laskma tema ise hääl+ttegemata surnu põlema " mõtlesiwa n ’ ad . Walju mürin kukkuma kattuma sisse . tulesäde lendasiwa kaugelle ümberringi , ait ja tall hakkasiwa põlema , hoowiseinu lakkuma leek . hakkama hoow wälja põgenema . Oodo ärkama oma tuimus . sulane nõu olema , wana Tambet tuli wisata , aga Oodo käskima tema ülestõsta ja loss kandma . Terwe salk koguma ise põlewa hoone ette mets äär . endine ülemeeline lust olema kaduma . tuli eest pelg , oliwa ise surema ja haawatud kaasa wõtnuma , ja seal leidma , et kolm õitsewa noortmees , kes oma wanem rõõm ja armuke igatsus olnud , kergemeeleline temp elu oliwa maksma . peale see oliwa kolm sulane surm leidma ja mitu teine tunnistasiwa raske haawa , et lustilik nali kurwa tõsidus olema saama . pikkamisi lagunesiwa põlewa hoone , kuni wiim suitsewa tukk hunikute kokkulangesiwa . kõrge korsten üksi seisma wee ja sirutama oma suitsend pea , kui must ähwardus taewa poole . kuni wiimse silmapilk näitima pealtwaatjatelle , kui pidama kord suutum kadund Jaanus wägew tegema aurawaist riismed ülestõusma . aga üksi sinakas suits keerlema mustawa tukk ots üles ja ühendama ise kõrge õhk sees ujuwaks hallpunakas pilwe . Wiimaks ronima sadul ja hakkama pikkamisi kojupool sõitma . jutuhääl ei olnud kuulma . toores sulasedgi ei julgema kiitlema hakkama . Wõit olema wähä auu tooma . Mets talu wareme aurasiwa kuni öösse . siis langema kerge wjhm maha ja kustutama wiimne säde sü+tehunnik . kõrge korsten seisma wee kaua püsti ja wares , kes ammu tutwai hoone ei leidma , lendasiwa imestus kraaks tema ümber . Talwe tulema ja katma riismed lumi . üks pessa aetud hunt pesitsema ise tühi ahi sisse . korsten süsimust pea minema lumiwalge . Wares siblisiwa wahe tema parukas maha , aga tema saama jälle uus . kui kewade poole jälle pehmem tuul puhusiwa ja lumi sulama hakkama , tegema niiskus wana korsten rabe . Tük tükk järele pudenema lubi küllest . Wiimaks lükkama üks wal lõunetuul tema wana kere niisugune mürin ümber , et ahi pesitaw hunt kohkuma wäljaputka ja alles teine päewa jälle kartlikult sisse julgema pugema . 13. Kewade tulema - 1343mina aasta kewade . Jüri-kuu näitama , niikui kõik Jüri-kuu , ka sell aasta oma sagedane muutmat nägu . lõunaaeg paistma päike selgeste ja armsas sinine taewa maha , õhtu minema tema särama looja ja taewa äär ümberringi lõkendama weel kaua kullane , punane , roosa ja wiioleti wärw . Inime rõõmustama ja tõuta hommse kena päewa . aga nägema - waewalt kaduma wiimne karm sügawa sinine wõlw piir , seal wärwis t ’ a ise teinepool mustjas hall , käre homikutuul kihutama pilwesalk üle terwe taewa , wihm , lumi segama , kahisema maha . Homikul olema taewas hall , tuul külm , maa mudane , sopane wee tõke sirisesiwa heinamaa mustjas oja . üks pime öö - see olema Jüripäewa öö - pidama üksik ratsaline oma hobune üks kõrge küngas peal kinni , mis umbes poolteist penikoorem Tallinn seisma . Ratsaline olema ise suur mantel sisse mässima ja kübar sügawasse silm peale tõmbanud . öö olema , kuda ööldud , pime . Taewas olema mustjahallitäpiline , niikui mättane maa . Pilwetäpi wahe joosiwa ristipõigiti heledam joon , kes läbi kuu kiire wähä kuma magaja maa üle walasiwa . soe õhtutuul koht tumedaste ümberkaudne mets ja winguma läbi üksik mänd okate , kes all ratsaline seisatama . pooletund kaugusel tema seisupaik särasiwa Loodijärwe loss walgustuma aken kui kassisilm mets mustawas põhi wälja . " seal olema wõerai koos ," ümisema ratsaline , loss poole waadate : " nüüd ehk olema kerge , terwet pesa kauda . aga tegema talupoeg , mis tahawa . mina tema õnnetus ei püija . Jumal see !" ehk küll kõrge seisupaik , tuul käes , sugugi palaw ei olnud , wõttima ratsaline siiski kübar pea ja pühkima käsi paar kord üle otsaesine . Pilwetomp lagunesiwa üks koht wähäke , segane , kaduw walgus langema mees näuguma peale . see nägu olema wee noor , ja , ehk küll kahwatanud ning sissewaunud pale , siiski kaunis mehelik ja iseäranis tõsine . tema panema kübar jälle pähä , wõttima siis mantel alt tõrwalont wälja , looma tuli , pistma lont põlema ja hoidma tema ülewe . leek lõkendama kõrge tuul käsi . imelik olema , mis nüüd sündima . ümberringi , niikaugelle kui silm ulatama , wälkusiwa pimedus tulema ülesse , mis paar silmapilk põlesiwa ja jälle kustusiwa . noormees mänd all ootama umbes weerand tund . see aeg sees paistsiwa ja kadusiwa üksik tuli ühtepuhku edasi . Wiimaks jääma kõik tükk aeg jälle pime . aga nüüd tõusma üks koht uus tuli , mis aga enam ei kustuma , wai iga silmapilk kaswa , kuni leek tornikõrgusell lendasiwa ja ööpimedus ümberringi pääwawalgus muutsiwa . see ei olnud enam tulema , see olema tulekahi . üks weike mõis põlema . ei kestma kaua , seal purtsama teine koht weripunane leek otsekui maa seest wälja , kaswas kiirest ja minema suurem , kui esimene . Waewalt olema see sündima , kui kaks , kolm , neljas uus koht uus tulekahju wäljatekkisiwa . see näitama , kui olema Eestimaa pind lõhkema , ja wuhis maakera põlew sisikond lugema pragu wälja . Lähädal ei olnud enam öö , pimedus mustja+d-hall wiiru tuli wahe kadusiwa kordamööda täiest , siis läksiwa kõikuma jälle laiem , niikuma leek kõrgemalt ehk madalamalt lõkendasiwa . lõppemata kaugus , kus silm tuleleek enam ei nägema , liikuma werekarwa puna taewa weere . see ei olnud enam kogemata õnnetus , see olema mässamine märk ! ei olnud enam kahtlemine , et kõik lahtine mõis ümberringi põlesiwa , ja mitte üksi mõis , wai iga hoone , kes all Daanlane ehk Sakslane olema elama . talupoeg , wiimse weretilk wäljakurnatud , wõttima wiimse jõud kokku ja müristama ärkanud priiusehimu hirmsas isand kõrwu . see põlewa maja tuli panema taewas punetama , warssi wärwima see wer ka maa punane . nüüd saiwa isand hirm aru , kui kardetaw see olema , inimene lojus alandama . sest lojus alandama talupoeg ei hoolima enam inimene halastus , wai kautasiwa kohe jalapealt , mis wihatud sugune see käsi sattuma . N ’ ad raiusiwa mees tükk , kägistasiwa naese ära ja wiskasiwa wäetim tulde . N ’ ad ajasiwa see kui metselajas taga , otsisiwa see wiimne urgas ülesse ja tapsiwa . tume mühin , mis koledam olema , kui ööwaim möllamine , kui tuul kohin , tõusma igaltpool üksik küngas ümber . kui tasasem tuulehoog üheltpoolt puhuma , kandma tema talupoeg metsaline rõõmuhõiskamine , oma were sees pöörlewa ohwrite hoigamine , ema hale hüüdmine laps järele , kes armutum mässaja piik otsas kiljatasiwa , hädakisa , sajatamine , tulema pragin kole segadus üksik ratsaline kõrwu , kes ikka wee wana koht peal seisatama . tema olema käsi rind peale pannud ja waatas mõte kaugus . tema silm läikisiwa , kahwatand palge peale tõusma kerge puna ja huul liikusiwa iseenese rääkima : " hakatus olema tegema - hirmus , werine hakatus . Taewas punetama mässamine leek . priius koit tõusma weripunane . ait , halastaja waim , et tema niisamma jälle looja ei lähä !... Wahura soow olema täis läinud . mis poeg ei tegema , see tegema pojapoeg - ähwardaw hulgumine kõlama üle terwe maa , ja mina tema ärataja , mina tema kaswataja . tema peletama rõhuja . tõene ? oh lootus , sina olema magus ! ... kui heameel olema mina see wäetim peastnuma , kes täna öös ilmasüü surm langewa , aga ei wõi . raudne sündmus nõudma wõeras wiim weretilk , kuni tema warjugi enam mina maa ei olema . siis alles tulema wabadu tagasi , rahu kosutama kurnama rahwas , hirm kaub waigistuma süda , ja sina , jumalik haridus lauta oma walgu rõõmurikas paik üle .... rääkija jääma wait . tema silm hiilgasiwa elawamalt , rind tõusma , hele lõke walgustama silmapilk tema waimustuma nägu ... tema silm langema see koht peale , kus Loodijärwe loss tulema paiste mets pimedus wäljakum . seal olema kõik weel wait . " M ’ u waene isa !" õhkama noormees , ja tema pea wau madalam . hääl ja hobusesamm kõmin kostma all , mis ikka lähämall tulema . üks salk ratsamees tulema mägi jalg nähtawalle ja jäme hääl hüüdma ülesse : " kas olema wee ülewa , Tasuja " " olema küll . tulema ülesse !" wasta noormees , kes " Tasuja " olema kutsuma . lühike aeg sees jõudma suur salk ülesse ja pidama üksik ratsaline ees kinni . see oliwa enamine Loodijärwe talupoeg . see oliwa kerwe , wikati , nui , mõni wana roostetand mõega , mis wee esiwanem sõdasi oliwa nägema , sõjariist ja kõik nägu peal olema selgeste himu lugema , see mitmewärk sõjariist niipea kui wõimalik pruukima . üks noorem hiiglane kasu mees , kes Karu-Andres kutsuma , wehkima mõega kord läbi õhk , laksutama näpp ja ütlema : " kas pidama pealehakkama " " kust t ’ e hobune käsi saama " küsima Tasuja . " Tühendasime enne tulek naabrimõis tallisi ," wastas Karu-Andres : " sellepärast m ’ e niikauaks jääma tulema ." " Mikspärane T ’ e siis kohe loss kallale ei läinud " " ei m ’ e julgema ilma sina ," wastas Karu-Andres , kes ülepea teine eesrääkija nägema olewa . kes sell ’ silmapilk Tasuja silm olema waatnuma , olema sealt seest salaja rõõm leidma . " aga eks mina sina ütelnud , kui t ’ e mina ise eeswedaja walitsesite , et mina see tükk juures sina mitte ei wõi aitama ," ütlema tema . salk jääma wait . " pealegi olema nüüd loss kõik juba ärgas , olema kõik juba aru saama ja ise ettewalmistanud . mina saama häbi tagasiaetama , ja kautaksime asjata oma werd ." " sest ep olema kõik ühtigi ," hüüdma Karu-Andres , jälle mõeka wehk : " mina lähän läbi , olema kümme kurat ees . ega teisedg maha ei jääma ." salk tõstma tõendawa kära . " eks t ’ e saama aru , mis parem olema ," hüüdma Tasuja waljuma hääl : " mina olema ju aeg . kui pärast enam mees koguma , wõime loss ümberpiird . - ehk peastawa n ’ ad ise seni Tallinn ," lisama tema iseenese juur . mees hakkasiwa nurisema . üks ütlesiwa , see saama häbi olema teine wenda ees , kes oma mõis auusas ärapõletanu ja peremees teine ilma saatma . teine küsisiwa otsekohe , mikspärane n ’ ad siis õiete wäljatulnu ja mis nüüd tegema hakkama ? ega n ’ ad ometigi laisalt teine tegusi pealtwaada tahtma . Tasuja mõtlema natuke aeg . " mees ," hüüdma tema , ja tema wägew hääl panema nurin korraga waikim , " mina mõistma küll et t ’ e miski tegema soowite . M ’ e wõime enestelle täna ööseks wee töö tegema . mis t ’ e arwate , ega t ’ e munkasi ja muu sähärdus must lindus üleliig ei armastama " Terwe salk tungima see küsimine peale , et keegi tema kirik sulane üleliig ei armastama . " mina lämmatama see terwe tõug see must kuub see ära ," lisama heldesüda Karu-Andres juur . " siin olema mina töö ootama ," rääkima Tasuja edasi . " siit ei olema enam , kui umbes wiis kuus penikoorem Padise kloosr . see klooster olema küll alles noor , aga mina wendade higi läbi juba wäga uhke ja rikas , ja kloostriwanem peawa oma talupoeg hullemine nülgima , kui mõnn mõisnik . mina olema ratsa , ja wõime kolm tund pärast uhke munk alandus õpetama . kas minema " mees tõstsiwa suur rõõmukisa : " minema , näitama pappidelle tuli põrgutee ! aitama kirikuhakkisi klooster suits sees taewa lendama , kuhu n ’ ad mina tegema nii üleliig raske teewa !" lühike aeg pärast kaduma tasuja+tesalk Tasuja käsk all , lõuneõhtupool kihutama , pimedus . küngas jääma märkus , muudkui tuul sosistama ja winguma üksik mänd oks , kui otsima tema peidupaik see koledus eest , kes kõla tema kohkuwane maailm kandma . sell hirmus Jüripäewa öö leidsiwa Eesti ’ maa mitu tuhat inimene , Daanlas ja Sakslane mees ja naine , nõdrasi wanake ja wäetim laps Eestlane kaua kaswatatud wiha läbi surm . 14. Mässawa talupoeg salk kogusiwa ise Tallinn alla , pärast see , kui lage maa wiimne wõera kautu olema . tema hulk kaswa kuni kümmetuhat , kes kõik üks tahtmine olema , wabadu tagasiwõidelda , ehk wabadus eest wõidelde otsa leidma . tema elu olema nii jälgima läinud , et surm tema parem aeg hakatus näitama olewa . N ’ ad walitsema enestelle wanem ja saatsiwa saadik Soomlane juur , tema abi paluma . Wiiborg ’ i piiskop lubama tema mees laewa saatma , kui Tallinn pärast langemine Rootsi kuningas walitsus alla jääma . linn , kes rahwahulk põgeneja läbi olema kaswanud , walitsema hirm ja ahastus , kartma , et talupoeg kohe torm hakaksiwa joosma ja siis olema kõik kuri ots ootama . Arwata olema , et ärrituma Eestlane linnarahwa enam halastus ei saama tundma , kui maa isand . salaja saatma käskjalg Liiw ordumeister Burchard von Dreylewen ’ i juur abi paluma . aga Eestlane ei hakkanud torm jooksma , wai piirasiwa linn üksi ümber . N ’ ad ootsiwa wee üks suurem salk , mis Tasuja käsk all Padis klooster paljas riisuma ja munk surm saatma , ümberkaudne talupoegadelle aidand , ise isand kautada ja Läänelasi mässamine ärritama olema . Läänemaa tungima mässamine tulema üle meerekael Saaremaa , kes tugewa poeg üks päewa ligi tuhat Sakslane surmasiwa ja ordukubjas oma loss ümberpiirasiwa . Wiimaks jõudma üks päewa Tasuja selts laager ja saama rõõmuhõiskamine wastuwõetud . Tasuja tundsiwa enamine kõik , aga tema minewik ja päris nimi olema üksi mõni tema oma mees teadma ja tema olema tema kõwaste käskima , see salaja pidama . kui Tasuja laager läbi suur telk poole sõitma , mis wanem nõupidamine tarwis olema ehitama , ei lõppema rõõmukisa , noor ja wana püüdsiwa tema käsi suruma , tema lahke naeratamine teretama . " Waatke , noorem !" hüüdma üks hall wanamees , " see olema tubli Eestlane . mina ep olema ilmasg wabadus mõte julgema wõta , kui tema mitte jalg läbi terwe maa ei olema rändanud ja igaüks otsekui uus waimu sissewalanud . kas tema olema sada kord surmahäda olnud , kas tema olema kaua pidama rahwa nõrkend waimu ja piitsahirm wõitlema , nii et iga muu olema ammugi tüdinema , - aga tema saatma wõimata asi kord ." " rääkima , Sakslane peawa tema ka kurjaste nülgima olema ," ütlema üks noorem . " aga kas tema ilmasgi olema kaewanud " hüüdma wanamees elawalt : " kas tema ilmasgi iseenesest olema rääkima ? ei sõna . kui küsima , tegema teine jutt Ei see kuulama ise niipalju kui sääsk pirisemine ." " mina olema kuulma ," algama üks kolmas , " et tema koguni talupoeg ei pidama olema . olnud ise prii mees ja mõis omanik , aga sellepärast , et tema talupoeg eest seisma , olema Sakslane tema mõis põlema pistma ja tema oma kuni wiimse äratapnud ." " ei tema talupoeg küll ei olema ," tõendama üks neli , " tema lugema Reekan , Juud ja Mustlane keel kirjasi ja pidama tema Sakslastelle , kes tema mees mahanuiawa , saksakeel wastama , mis wahutama ." kui Tasuja wanem telk astuma , oliwa wanemd parajaste nõupidamine koos . tema oliwa aasta poolest kõik wanem , kui Tasuja , mõni juba hall pea , aga kui tema sisseastuma tõusiwa kõik ülessw ja teretasiwa tema rõõm peaaegu aupakkumine . siis istusiwa rõngas maha . üks see , kõrge , kuninglik kasu hallpea , kes teine kui ülem wanem auustasiwa , pöörama ise Tasuja poole ja ütlema : " Tasuja , poeg , sina tulema raskelt , waewarikkalt töö ja saama wäsinud olema . ütlema , kui kaua sina puhkama tahtma " " mina olema walmis , kõigeraskem töö kohe ettewõtma , kui see mina asi kasu tooma ," wastas Tasuja kindel hääl . Wana wanema silm weeresiwa heameel üle nooremees sirge , siiski tugewa keha ja tõsine , kahwatand näuguma . " sina olema mina rahwa auu ja ilu ," ütlema tema , " sina kätte wõib tema julgeste oma õnn uskuma . Kule , mis mina nõu olema . mina ootama igapäew Soomemaa abi , ega tahtma enne torm hakkama jooksma . mina pidama linn kõwaste ümberpiirama , et keegi sisse ega wälja ei pääsema . Selletarw pidama oma seisukoht kartmata tegema . mina seljataga seisma Loodijärwe loss , kes hulk sulane kaitsja olema , ja kuhu pealegi palju põgeneja maa olema peasnuma . see wõiwa mina tusk tegema , sest kui linn mees wälja juhtuma langema , tulewa see loss seljatagant mina kallale ja mina sattuma kaks tuli wahe . sellepärast pidama oma seljatagune puhas tegema , see olema , loss , kas ärarikkuma , wõi oma mees täitma ." Wanamees jääma pisut wait . ka Tasuja ei rääkima , wai waata tõsiselt ise ette maha . " mina teadma , et sina siit poolt äär mees olema - eks olema " küsima peawanem . " jah ," wastas Tasuja lüh . " Waata , siis sina tundma ümberkaudu kohtasi kõigeparemine , tundma ka Loodijärwe loss ligemalt - eks " " jah , tundma ." " siis olema nõu leidma . kas sina tahtma oma mees loss kallale minema ? olema tema nii tugew , kui iial tahes , mina mõtlema , ega sina oma karu hirm ei tundma . kas tahtma " Tasuja ei wastanud kohe . tema waata mõtlema ise ette maha . Wiimaks tõstma tema pea ülesse , waatas ümberringi ja küsima : ,, kas keegi sina hulkas ei olema , kes see töö ennem oma peale wõtaks " kõik wanem jäiwa wait . N ’ ad ei saama Tasuja aru . kui see nägema , et mingisugune wastus ei tulnud ja peawanem suu uus seletus lahti tegema tahtma , ütlema tema kindlane : " mina mees olema täna wäsind , aga homme , enne kui päike tõusma , olema loss ees ." see ettewõtm rõõm heaks kiide tõusiwa wanem üles ja läksiwa wälja , igaüks oma salgama juur . nõupidamine olema lõpma . ka Tasuja astuma telk wälja . õues tõmbama tema kord sügawaste hing ja waata ümberringi , kus lugema wenda silm usaldama tema wastunaeratasiwa ja ümisema isienes ette : " isamaa kõige üle !" tema wauta kübar sügawam pähä ja hakkama oma mees juur sammuma . tema ei olnud wee kauge jõudma , kui korraga laager wiimne ots walju kära tõusma . suur salk mees olema ise üks katkine riie ja sassis juus inimene ümber koguma , kes , oma keha elawalt liigutama ning käsi wehkeldes , miski näitima jutustawat , mis kuuljas kangest kihama panema . " minema wanem telk juur !" karjusiwa mees ja terwe salk hakkama , ise kui lumekuul ühtepuhku suurendama , laager keskpaik poole weerema . " mis seal olema " hüüdma Tasuja , kui n ’ ad tema lähädalle jõudsiwa . " Rüütel tulewa ! ordumeister tulema mina kael !" karjuma wastu . Rahwahulk wedas Tasuja ise kaasa . Wanema jooksiwa kära peale kokku . Hirmutawat sõnum kuulma , kogusiwa n ’ ad ise telk ja kutsusiwa sõnumetooja sisse . " katsuma rahwas waigistama ," ütlema peawanem Tasujalle , mispeale see kõrge kiw peale astuma ja oma wägewa hääl hüüdma , nii et see läbi kära kostma : " Wenna , jääma rahule ! Wee ei wõi rüütel lähädal olema , ja senikui n ’ ad seia jõuawa , wõime kõik wee heaks muutma . laskma wanem rahu nõu pidama . mina paluma ." sellepeale jääma kära wähä tasem , muudkui pomisemine koht kui merelaenetamine telk ümber . Tasuja astuma kiw pealt maha ja minema telk . " ordumeister ise olema tugewa wäega üle Harjumaa rada astuma ," rääkima narus sõnumetooja . tema kõnelema takistawa hing , ühtepuhku luks ja kogelda , niikui inimene , kes palju joosnuma ehk raskes ehmatanu olema : " mina olema tema ise nägema ... see olema hirmus ... oh , see olema hirmus . mina ei suutma rääkima . kus n ’ ad mina mees käsi saiwa , seal n ’ ad raiusiwa n ’ ad ... oh , mina keel jääma kange , see rääkima ... n ’ ad raiusiwa n ’ ad mõeka tükk , ehk poosiwa tema oks , n ’ agu koerapoeg . kõik maa ümberkaudu olema hirm ja ahastus täis , ei kelleg enam nõu ega abi . mina olema kaduma ... kaduma ... kaduma !..." rääkija panema mõlema käsi silm ette ja hakkama waljust nutma . Wanema waatasiwa tummalt teineteise otsa . Waikuses , mis tükk aeg tekkima walitses , kõlama üksi sõnumetoja nuutsumine otsekui paha ettekuulutus . .. " kui kaugel sina arwa praegu rüütel olema " küsima wiim peawanem . nutjas pühkima käsi silm , tõstma pea üles ja hakkama uuest rääkima : " kui mina see nägema . . see olema tunaeile peale lõuna , mina olema weike salk ja pooma põlend rnõisa hoow peal kubjas üles , kes kelder wäljatõmbasime . korraga tulema mets nurk tagant lõpp ’ matma hulk ratsaline wälja , kõik raudriie ja kiibrite , ja piik wälkusiwa päike paiste . kui esimene mina silmasiwa , tormasiwa otsekui tuulispask mina kallale . mina jõudma waewa kelder suur tõrs alla pugema . teine saiwa kõik piik otsa , n ’ agu kiisk warda wõetud . mina wabisesin kui haawaleht , ega julgema enne öö pea tõrs alt wäljapista . kõik kära olema ammugi waikinud . nüüd hakkama kõik jõud Tallinn poole putkama , jooksma minewas ja üleminewas öö läbi , päewa peitma ise mets ja raba , et keegi ei nääks . juhtuma wee kord Saks ratsamees silmama , kus n ’ ad üks küla parajaste põletasiwa . mina pistma kui tuul plehku , ega waadanud enne ümber , kuni kaks penikoorem olema jooksma ." naljakas reisijutustamine , ehk küll pool nutune hääl saama jutustama , kiskuma wägis naeratamine wanem murelik nägu peale . esimene ehmatus kaduma ja uus julgus tulema lootus üks . " aga sina ei ütelnud ikka wee , kui kaugel sina rüütel praegu arwa olewa ," ütlema peawanem jälle . " kui mina tema eile ennelõuna wiim kord nägema , oliwa n ’ ad Tallinn umbes kaheksa kuni üheksa penikoorem kaugel ," wasta jutustaja järelemõteldes . " mina arwan , palju ligemall n ’ ad seni ep olema jõudma , sest et mina salkasi tagaajawa ja külasi riisuwa ." " Hea küll ," ütlema peawanem lühike mõtlemine järele : " sina , sõnumetooja , minema wälja ja jutustama mees oma põgenemine lugu niisamma naljakalt , kui mina . see tegema tema enam nali , kui hirm . ja mina , wenna hakkama uueste nõu pidama , mis nüüd pealehakkama ." Sõnumetooja minema wälja . Wanema istusiwa täna teistkord koos maha . hakkama arutama . mõte oliwa mitmesugune . muudkui sess oliwa kõik ühemeeleline , et orjapõli pidama kaduma - wõi elu . Peawanema heaksarwamine kaaluma tema poole , kes nõu andsiwa , maa Liiw ordu kaitsemine alla pakkuma ja ordu aastamaks andma . Tasuja , kes kaua waikse pealt olema kuulama , tõusma üles ja paluma sõna . " Peawanema olema õigus ," rääkima tema : " mina jõud ei ulatama weel kaks waenlane wastu . mina arwan , mina pakkuma ise ordu ülemwalitsus alla ja katsuma selleläbi see sõjawäge niikaua eemal hoidma , kuni Soomlane tulewa . olema Tallinn kord mina käes , siis wõime ka rüütel tugewam ’ rääkima ." " mina kartma aga ," ütlema üks wanem wahe , " et ordumeister mina pakkumine wastu ei sina wõtma . Rüütel saawa liiga uhke olema , et meite , kui mässawa talupoeg kauplema hakkama ." Tasuja kuulama tähelepanne , mis wanem ütlema ja rääkima edasi : " siin olema wanem , kahju küll , õigus . pealegi olema rüütel wee teine põhi , mina wastaline heitma . tema kardawa wist , et tema ise maa talupoeg sedasamma hakaksiwa tegema , mis mina . ja kui n ’ ad mina wõidawa , siis kisum n ’ ad Daanlas käsi kulu tasumine muidugi hulk maa ära . nii jääma mina wähä lootus , see oma poole tõmbama ." " siis wõitleme ! tulema mis tulema ," hüüdma üks noor wanem . " see saama wist wiim meite ainus nõu olema ," ütlema Tasuja rahuliselt . " nüüd olema mina nõu see : mina saatma käskjalg ordumeistrille wastu , kes t ’ ale mina allaheitmine waba , maksuandja wasall pakuwa . ehk wiiwitama tema oma tulek wee üks nädal . seks aeg olema Soomlane siin ja sina joosete maa ja merepool linn peale torm . mina lähän , kuda lubama , homme homiku wara loss ette ja katsuma tema wähämas kolm päewa sees kättesaada . juhtuma siis , et ordumeister siiski warem seia jõudma ja sina kallale kippuma , enne kui linn sina käes olema , siis langema mina oma mees loss tema selg ja wõtame rüütel kaks tuli wahe . ehk saama see sedawiis jagu ." " sina nõu olema mõnus ," ütlema peawanem : " muudkui üks asi olema kahtlane . kui sina tõene loss kätte saama , ja sess mina ei kahklema , siis olema kartma , et ordumeister , enne kui seia jõudma , oma terwe wäe sina kallale tulema . siis olema sina kaduma , ja mina olema ilmaasjata oma kõigeparema salgama kautanud ." " enne aga tegema mina tema tubline kahju ," ütlema Tasuja rahuliselt : " ja wiidame see aeg , nii et sina paremine jõudma ise ettewalmistama . pealegi seisma aga loss mets sees ja rüütel tee kõrwa , kui n ’ ad otse sealtpoolt tulewa , kus tema nägema olema . N ’ ad ei sina mina tähälegi panema ." Tasuja selge sõna arutama nõu wõet üks meel wastu . Wanema tõusiwa üles ja astusiwa õu , kus rahwas ikka wee waikse kõnerikas sõnumetooja reisijutustamine kuulama . kui wanem wälja tuliwa , astuma jutustaja oma kiw pealt maha , Tasuja astuma üles ja andma rahwalle wõetud nõu teadma . tema wõet hõiskamine wastu . nüüd walitseti käskjalg wälja ja wee sellsammal tund sõitsiwa n ’ ad , rahwa õnnesoowimine saadetud , laager wälja , orduwäge ülesotsim . 15. teine homiku tõusma Loodijärwe loss kära : " mässaja piirawa loss ümber !" lossis olema , kuda peawanem õiete olema arwanud , inimene hulk põgeneja läbi palju suurem tõusma . peale naine ja laps oliwa seal umbes sada wõitlusell walmima mees koos . uus sõnuma peale tõttasiwa kõik , mees ja naese , laps ja wana lossimüür peale . Wärawa ligidal seisatasiwa umbes kolmsada ratsalist , kes hulgas palju endine lossitalupoeg äratunt . N ’ ad oliwa kõik oma lihtlabane talukuub . Eestlane ei armastama ise wõera uhke hilp ehitama , mis tema ärahäwitud mõisa küllalt kättelangesiwa . üksi sõjariist oliwa wõera ja läikisiwa tõusewa päike paiste . teine hulgast paistma kõigepealt Tasuja oma kõrge kuju , tore hobune ja kukesulg läbi wälja , mis t ’ al kübar peal lehwisiwa . tema käenäitamine peale weeretama üks ratsaline walge lipp lahti , sõitma otsekohe müür äär ja hüüdma walju hääl ülesse : " kes teitest olema lossiperemees " Oodo , kes käsi rind peal talupoeg põlgama silm , wasta järsku : " mis tarwis " " olema sina Oodo von Raupen , Loodijärwe loss peremees , siis kuulma , mis see maa waba Põllumeeste wanem sina käest nõuawa . anna see loss , mis sina ei olema , ilma wastupanemata mina käsi , siis wõi sina ja igaüks , kes mitte sõjariist ei kandma , wabalt Eestimaa wälja minema , kuhu tahtma . kõik sõjamees aga saawa wang wõetud ja kinni hoitud , kuni kindel walitsus seia maa tulema ." " aga mis siis , kui mina enne see sina ja sina seltsiline koerawiis laskma witsutama , mis siis sündima " küsima Oodo pilkama . " kui sina wanem tahtmine kohe ei täitma ," ütlema waherääkija rahuliselt , " siis saama loss torm wõetud , maapealt ärahäwitatud , ja kõik , kes loss olema , peawa ilma arm surema . nii olema wanem tahtmine ja nii saama tema täidetud . Walitse ise ja andma kohe wastus ." " kasima , koer !" kärgatama Oodo , kes häkiline loomus niisugune teutawa ähwardamine külmalt ei jõudma wäljakannatama : " mässawa pärisori mina ei kauplema ." Waherääkija pöörama hobune ümber ja sõitma oma juur tagasi . ka Emiilia olema wall peale tulnud . Tasuja silmama kohkuma tema , waatas , waatas , raputama pea ja pöörama ise wenna poole küsimine : " kas nää see ratsal , kes sulg kübar peal olema " Oodo tahtma miski põlgawa sõna ütlema , aga tema silm langema pool tahtmata Tasuja peale , kes umbes wiiekümne samm kaugusel wõi olema , ja ise parajane täis näuga loss poole juhtuma pöörama . Oodo põrkama tagasi ja jääma põnew silm wahtim . Tasuja , kes see tähele panema , pöörama ruttu ümber ja hakkama oma mees käskus andma . " kui mina mitte tõene ei teadma , et tema tuli jääma , mina wannuma , et see tema olema ," pomisema Oodo . " noh " küsima Emiilia wärise . " mina ei tundma tema ... koer , niikui teine ," urisema Oodo . all hakkasiwa ümberpiiraja kihisema . N ’ ad astusiwa hobune selg maha , sidusiwa hobune kinni ja lautasiwa ise puu all lai . Oodo olema heameel kohe hobune selg istuma ja kõik mees talupoeg kallale läinud , kes tema arwa piits üksi pakk ajama wõiwa . aga rüütel Kuuno , kes juba enne mässamine algamine wõers olema tulnud ja kardetawa aeg pärast sõbru mahajätta ei julgema , seisma kõigest jõuuks see wastu . Oodo andma wiim järele ja minema , weel kord wihaselt piits talupoeg poole raputama loss sisse . müür peal jääma waiksem , muudkui sõjamees käisiwa edasi tagasi ja hüüdsiwa pilkamine ning sõimusõna alla , kellepea talupoeg wastu wõlgu ei jätma . see terwe päewa kõlama raiumine mets . ümberpiiraja tegiwa tormiredel ja müürimurdja ihusiwa sõjariist ja laulsiwa sõjalaulusi . üksik salk luusisiwa ümber loss ja walwasiwa , et keegi sisse ega wälja ei pääsema . õhtu tulema . tuul olema waljum läinud ja kihutama pilwei kiirus üle taewa . pimedus tulema ruttu . lossis wõet tuli üles . magama ei julgema sell öö keegi . rohke wahi walwasiwa müür peal . ka Tasuja seadma wahi ümber terwe loss . teine heitsiwa maha . Tasuja ei olnud uinumine himu . tema istuma puukänd peale maha , toetama lõug käsi peale ja hakkama mõte loss poole waatama . tuul kohisema tema pea üle puu ladwa . see kohisemine olema öö kohutaw , ahastaw … see olema , kui tõstaksiwa ööwaim maaalune hääl ja kuulutaksiwa kuuljalle õnnetus … magaja seltsimees sügaw hingetõmbamine kõlama rahu ümberringi , kui tuul wähä waikis . Tasuja silm otsisiwa üks aken loss , kes tagant peenike walge eesriie läbi walgus kuma paistma . tema ei wõinud enam see aken silm ärapöörda . Tegiwa wahe tukkuwa hobune seljataga müdin , ehk lendama lähädal üksik öölind kahistama läbi oks , siis waatas tema ettewaatlikult ümber ; aga ikka wenima pilk pikkamisi jälle wana koht peale tagasi . Wahel käima mustjas wari üle kuma , jääma ka kord kauemalt seisatama , ja siis läksiwa wahtija silm suurem , igatsewam , kui ootama tema , et wari ise keha muutma ja kuma seest kui walge ingel öö pimedus sisse astuma . siis pigistama tema silm kinni ja huule peal wärise üks nimi ... pomisemine selg taga panema tema ümberwaatama . Karu-Andres rääkima uni " mmm ! Õmml .. jah , huluma nüüd !... pidama maha , n ’ agu kapsas ... kaapsama ... kaaps ... kui Tasuja jälle aken poole waata , kohkuma tema häkist ja jääma siis põnew silm , hing kinnipidades , wahtim . eesriie olema kõrwa lükatud , mustjas kuju seisma aken taga . olema öö walgem olnud , siis olema wahtija all nägema , kuda see kuju oma õrn , kahwatand pale wastud külm klaas suruma , Jumal teadma , mis üle sügawaste õhkama , ja silm talupoeg laager pime koht otsima , miski iseenese ette sosistama . kuju kaduma warssi jälle aken pealt ja endine igaw kuma paistma läbi walge eesriie . Wiimaks kustuma ka kuma ja aken koht olema sein ühesugune pime . Wahtija all aga istuma wee kaua uni oma känd peal ja kurwa mõte waewasiwa tema . kesköö olema ammu möödas . Ligistawa hobune samm äratasiwa Tasuja . tema jääma kuulatama . samm waikisiwa , inimene hääl kõmin olema kuulma . paar minut hiljem ragisesiwa raud maas tulewa inimene jalg all . " kes seal olema " küsima Tasuja pool hääl . Lähämal silmapilk seisiwa kaks mees tema ees , kes üks wahipeal olema olnud . " olema sina ise , Tasuja " sosistama wiimane : " mina toon Tallinn poolt käskjalg paha sõnum ." " mis olema sündima " küsima Tasuja ülestõuste . " otse õnnetus küll wee mitte ," ütlema käskjalg : " aga kes teadma , kas see kaua ise laskma ootama ." " rääkima , wend !" " eile õhtu hilja jõudma ordumeister ratsawäe Tallinn alla ." " ometigi !" " mina saatma uus saadik tema juur , allaheitmine pakkuma . aga ka Daanlas linn ja mõisnik , kes tema juures olema , katsuwa tema igapidi oma poole tõmbama . ordurüütel olema tema nõu . praegu olema ordumeister wee kahewahel , wõib olema , ehk kaaluma õnn mina poole , wõib olema aga ka , et homme juba wiimne wõitlus käsi olema ." see sõnum panema Tasuja mehine süda wärisema . " siis ep olema enam aeg wiita ," ütlema tema kiirest : " enne homiku wee pidama loss mina käes olema , ehk mina tulema tühi käsi tagasi ja aitama Tee wõi ehk surema ." see sõnum sõitma käskjalg minema . Tasuja äratama kõik oma üles ja andma tema teadma , mis sündima . " mina pidama kohe torm jooksma ," rääkima tema edasi , ja mees läikiwa silm tunnistasiwa , et n ’ ad see nõus küll oliwa . " sina , Karu-Andres , wõta kakskümmend teine , ronima üle ajamüür aed , kaks wõi kolm peidawa ise lossimüür äär paks põesas sisse , teine jääwa lusthoone . kui mina ees tormama hakkama ja wahi müür peal sina selg pöörawa , siis katsuma n ’ ad kuulmata ülewalt mahapista . siis ronima mööda kõrge kask ülesse , kes oks üle müür ulatawa , ja hüppama müür peale . seni jooseme mina eest torm ja katsuma wärawa lõhkuma ." kuulma , niikui keha waimu , hakasiwa mees liikuma . tormiredel tõstma üles , kakskümmend mees wõtsiwa pikk , raske palk õla peale . lossi hall müür kumasiwa pimedus , wärawakoht mustama . sennapool juhtisiwa mees palk otsa . tormredel panema müür na ’ ale ja must kuju ronisiwa kassiosawus ülesse . esimene lõhkuja pauk raksatama wastu wärawat . aga loss kaitsja ei magama mitte . otsekui olema erilase pesa pistma , nii tõusma ülewa kihin ja kahin , tõrwalont walgustasiwa pimedus ja heitsiwa wärisewat walgu ülesronija nägu peale . sõjamees tõttasiwa müür peale ja kui esimene ülesronija pea müür äär tõusma , läikisiwa t ’ ale sõjariist wastu . tema püüdma tema wehkeldes eemall tõrjuma ja müür peale kargama , aga üks looma tema mõega maha , teine lõhkuma t ’ al tugewa hoop pea . surnukeha libisema teine kael , tugewa käsi hakkasiwa redel ots kinni ja lükkasiwa redel mitu mees , kes tema peal oliwa , raksatama ümber . Niisamma sündima igalpool , kus Eestlane tormama katsusiwa . üks murdma kael , teine luu ja liige , kes terweks jäiwa , ajasiwa redel uueste ülesse ja tormasiwa edasi . Wõitlus palawus ajama mees were keema , kartus kaduma , oma elu unustama , püüdma igaüks teine elu kallale . ajuti kõlama palk müristamine wärawa pihta wõitlus kära üle . aga see ei saama palju kahju tegema , sest ülewalt sadama wiskodasi , nool ja kiwa palgikandja kael ja tapma mõni , nii et palk mahakukkuma ja suur waewa ning ajawiitmine jälle wõi ülestõstetud saama . enam kui pool tund juba wälta asjata tormamine , koit punetama taewa wiirel , tõrwalont wisat ülewa tormaja wastu silm ja wõideld poolwalgus . Tasuja , kes kõik see aeg juhatama oma keskel seisma , saama aru , et sedawiis asi hakatus ega otsa ei saama ja hüüdma oma mees tagasi . tormaja taganesiwa müür , tormiredel ja müürimurdja kaasawõtte . Ülewa tõusma rõõmukisa . pilkamine sadasiwa alla . " mina pidama kaitsekatus tegema ja see warjus katsuma wärawa lõhkuma ," ütlema Tasuja . " Karu-Andreselle wiige käsk , et tema ise ikka wee warju hoidma ." mees minema sügawam mets sisse , et loss aru ei saama , mis n ’ ad tegema tahtsiwa . kohe kostma mets tükk aeg raiumine . kaks tund sees olema kaitse katus walmima . päike olema ammu tõusma , kui mees müürimurdja uuest , aga seekord lossikaitsja surmariist eest warjatud , lossiwärawa poole liikusiwa . teine oliwa hobune selg astuma ja ootasiwa , et kohe sisse tormama , niipea kui wäraw langema . Wäraw kõikuma kanges esimene tugewa põrakas all . Wee üks niisugune mõjuma hoop , ja tema pidama langema . Ülewa wisat küll raske kiwa ja tuli kaitsekatus peale , aga see olema tugewas oks ehituma ja muld ning mätas kaetama , nii et kahju ei kartma . " mina pidama wäljalangema ," kiristama Oodo , kes rüütel Kuuno selts müür peal seisma . Wiimane nikutama pea . Oodo käskima sulane ja wõerai hobune selg istuma . üks osa jooksma tall . aga juba langema wäraw kole mürin maha ja Tasuja kannul ajasiwa Eestlane kisa sisse . Wall jääma tühi , kõik tõttasiwa alla , sissetungija wastu . kange wõitlus algama . Esimis hulkas wõitlesiwa Oodo ja rüütel Kuuno . Tasuja silm esimene , raiuma ise sulane läbi ja tikkuma tema kallale . Oodo nägema tema , kuda tema otsekui wihane sõjajumal wälkuwa mõega tema poole tungima , waatas kord tema põlewa silm sisse , hirmus mäletus sähwima kui wälk tema peaaju läbi - ja häkiline ehmatus pööris noor rüütel ümber , põgenema oma läbi , lossitrepp ülesse . saal langema tema kahwatand kui surnu maha . Emiilia kummardama tema üle ja kuulma , kuda tema wärisewa huul hüüdma : " mina olema waimu nägema , surnu waimu !..." Hoow wõitlesiwa loss mees meeleäraheitmine ja olema karwapealt sissetungija , kes kitsas wärawas kõik sisse ei pääsema , jälle wäljarõhunud . aga juba olema Karu-Andres oma mees üle mahajäetud müür lossihoow jõudma ja see langesiwa nüüd suur kisa kõrwa Sakslane kael , kes pikkamisi loss sisse taganesiwa ja uks ise taga kõiksugu riistada kinnitasiwa . Eestlane hakkasiwa uks lõhkuma . kui Tasuja nägema , et Oodo tema käest olema pääsema , astuma tema hobune selg maha ja minema mõni mees loss lõunepoolne otsa , kus madal raudne uks alla lossikelder wiis . uks saama kang lahtimurtud ja Tasuja astuma mees möda kitsas kiwitrepp alla . inetu sumbund hais woola tema wastu . üks kaasawõetud tõrwalont pistma põlema ja walgustama kitsas wõlw , kus . kaks mees waewa üheteise kõrwa wõisiwa käija . Wõlw tagumine pool katma hall pimedus . mõlema pool ääres wiisiwa mõni madal ja kitsas paksupuune uks weikse kong . see uks , mis lukkuma oliwa , lõhkuma sisse . kong oliwa tühi . Wõlw wiimases otsas olema wee üks pisukene , waewa nähtaw ukseke , enam hauk , kui uks . Tasuja ise looma see kang sisse . kui tema sisse astuma , pidama tema sügawaste kummardama - kong olema waewalt neli jalg kõrge . sein oliwa niiske ja läikisiwa rohekalt tuli paiste . põrand olema haisew pori . Walgus ei pääsema kusagilt sisse - siin walitsema igawene pimedus . tagumine sein na ’ al istuma üks inimene kuju kõwera maas . tema riie rippusiwa kalts liige külles . pea olema sügawasne rind peale waunud , mõlema käsi olema tema krampis oma alune muda kinnihakkanud . Tasuja heitma see kuju ette põlwili maha ja tõstma tema pidama õrnalt üles . märg , hall juus rippusiwa libe salk üle silm . kui Tasuja juus ärapühk ja tuli paiste otsekohe näuguma peale langema , põrkama tulenäitaja , endine lossitalupoeg , kahwatades tagasi ja karjatama : " Mets Tambet !" Tambet nägu ei olnud enam inimene nägu , see olema üks surnu pealuu , hall , rohekas nahk kaema . Kustund silm oliwa laiali lahtiläinud ja wahtisiwa kangelt , koledalt , liikumata sügawaist hauku wälja ... kui Tasuja wähä aeg see surnunägu olema uurima , wautas tema tema silm õrnalt kinni ja laskma pea jälle tasake rind peale langema . " ots !" sosistama tema kuulmata isienes . kui tema jälle ülestõusima , olema tema nägu surnu karwa , aga rahuline ja jäekülm . seltsimees kohkusiwa tema nägema . see ei olnud inimene päris nägu . niisugune silm wõiwa mõrtsukas unenäu see ohwrite waimu hirmutama . Waikse astusiwa mees wõlw wälja päewawalgusell . Eestlane oliwa lossiuks mahalõhkunu ja tungisiwa koda . Wõideldes ja iga taganewat samm were müije taganesiwa kahanema kaitsja koda suur saal , mis juba naine ja laps pooleli täidetud olema . Tasuja tahtma parajaste jalg lossitrepp peale panema , kui üks üksik ratsaline tuline kiirus lossiwärawas sissekihutama . " Tasuja , Tasuja !" hüüdma tema juba eemalt . Tasuja pöörama ise ümber ja küsima : " mis sõnum sina tooma " " mina tulema otsekohe Tallinn poolt ," ähkima ratsaline takistawa hing , " ordumeister olema terwe wäega ... mina kallale tulnud ... ja mina mees olema häda ... " aga peawa wee wastuma " " jah , aga paluwa sina abi , lahing olema kibe ." " mina tulema ," wasta Tasuja rahu , " aga enne tahtma siin asi õige tegema ." tema tormama trepp ülesse - saal . siin paniwa Sakslane , wärisewa naine ja laps ette müür tehje , wiimne jõud wastu Rüütel Kuuno wõitlema kui lõwi , ka Oodo olema oma uimastus ärkanud ja raiuma kui meeletu ise ümber . Wõitleja komistasiwa iga silmapilk surnukeha üle , woolaw wer tegema terwe põrand libe . sõjariist kõlisemine , surmawa hoop tume kõla , sajatamine , hoigamine , naeste ja laps palwe ja hale wingumine tegema kokku kole kohin , see tormikohin , kes möllamine peale kõigesügawam waikuma - surm waikus tulema . Tasuja tungima oma läbi , kes tema tulemine rõõmuhõiskamine teretasiwa . ka Oodo silm tema . " Seia , werine koer !" karjuma tema , Tasuja poole püüdma , " näitama kas sina suremata olema !" " sina ise tahtma " hüüdma Tasuja , enesell tee wäljakutsuja poole murre , " olema sina surm mina käsi läbi weikne nuhtlus mina isa tapmine eest !" tema mõega kõlisesiwa kokku .. " Jaanus !" kiljatama Emiilia . aga juba wälkuma Tasuja mõek kõrge ja wau siis otse wastase süda . Oodo langema hingetumalt rüütel Kuuno jalg ette maha , kes t ’ ale olema tahtma abi tulema . " üks ohwer olema langema - nüüd langema teine !" hüüdma Tasuja ja tungima rüütel Kuuno kallale . seal langema Emiilia tema jalg ette maha . " Jaanus , halastama , halastama !" kiljatama tema , Tasuja põlwe ümbert kinnihakas . see ootmata juhtumine panema simapilk kõik kära waikim . Surmawa käsi puhkasiwa , kõik silm waatasiwa Tasuja peale , kes liikumata seisma olema jääma . " halastama " kordama tema karedalt , " kes halastama mina waese isa peale , kui tema haisewa kelder elusalt mädanema " " sina olema ohwr saama ," wasta neiu paluma , " süüalune olema sina praegu surmama . halastama ilmasüü peale ." " kas see olema ilmasüü , kes mina wenda werd walab " " siis halastama mina endine sõbrus pärast tema peale , mõrtsukas !" karjatama Emiilia meel äraheide : " tema olema mina peigmees ." tume korin kostma Tasuja huul wahelt , mõek kukkuma kolisema maha . sell silmapilk olema tema nägu niisugune , kui see , mis tema isa surnukeha juures seltsimees olema kohutama . tema seisma tükk aeg külm ja kange , kui kiw kuju , paigal , käewarre rippusiwa lõdwa allapoole , wärin käima läbi terwe keha , külm higi katma otsaesine .... saal walitsema surm waikus . Wiimaks tungima takistaw kohin tema rind . tema pigistama mõlema käsi wastu silm , laskma see wenita üle näuguma allapoole libisema ; kummardama , tõstma mõega üles , pöörama ise oma mees poole ja ütlema , ilma keegi otsa waatam , sügawa hääl : " mina wenna Tallinn all olema häda - minema see abi ." ilma ise weel kord ümberpööramata astuma tema oma läbi ja uks wälja , teine waikse tema kannul . Sakslane wahtisiwa kui kiwima kange tema järele , kuni wiimane uks wälja olema . " mis see tähändas " küssis rüütel Kuuno imestama , kui kõik muu waikisiwa . " missugune imelik mees " " missugune imelik mees !" kordama Emiilia , kes ikka wee põlwel maa olema . " nüüd tema lähäb surm , mina nägema see tema näu ," lisama tema tasaselt juur ja pistma näuguma mõlema käsi sisse . kaks suur palawa pisar , haledus , wõib olema armastus pisar sirisesiwa pikkamisi läbi Emiilia peen , walge sõrm . 16. Tasuja istuma oma mees , kes suur jagu langema olema , hobune selg ja kihutama tuhatnelja otsekohe Tallinn poole . pool tund pärast jõudma tema senna . siin olema wõitlus lõppema . Rüütel raudriie ja sõjakunst wastu ei jõudma talupoeg hulk , ei wahwus . Rüütel murdsiwa werine tees tema rida ja raiusiwa üksik salk wiimsen maha . aga kõik see salk langesiwa sellsam paik , kus n ’ ad seisiwa , ilma samm taganema ja kes wähä suutma , see kiskuma üks wastaline surm kaasa . kaugelt suurem jagu Eestlane , see hulgas peawanem ja peaaegu kõik teine wanem , katsiwa wer , truudus , siiski armastuma isamaa pind oma keha . Tasuja - nüüd mitte enam hirmutaw kättetasuja , wai surm otsija õnnetu Eestlane . Jaanus - nägema kohe , et siin kõik lootus kaduma olema . ka tema süda olema kõik lootus kaduma , kõik tühi , külm ja kole . . . " Wena !" hüüdma tema , ja tema mehine hääl kõlama wiim kord oma täis wägewus , tema silm särasiwa üleloomuline hiilgwus , " wenna ! maailm ei olema mina miski enam otsimine . seal kutsuma surm ... näät , kui lahkeste , kui magusaste tema kutsuma ! tulema , surm , ja wõta oma ohwr !" " surema surmama !" mürisema terwe salgama hüüdmine . ja hirmus , kui wihane sõjajumal , ajama Tasuja otsekohe rüütel kõigetihedam salk , seltsimees tema kannul . Hirmsaste möllama tema wägew käewars waenlane hulka , arm saatma tema ohwr ohwr peale ise ees külm surm , saama weel kord werine tasuja . tema seltsimees langesiwa üks teine järele ja waenlane lõpmata hulk matsiwa see kehasi jalg alla , aga Tasuja wägew mõek wälkuma wee kaua , iga wälgu tormama , ja sulg tema kübar peal lehwisisiwa kaugel waenlane tihe salgama süda . ja wiim wälkuma ka tema mõek wiim kord ja sulg lehwisiwa wiim kord kõrge ülesse .... siis kaduma tema ja waenlane hulk kohendasiwa ise langema kangelane surnukeha üle .... nii särama loojaminew päike wee kord läbi lõhkikäristuma pilwete ja panema laenete wahutawa pea punetama ... siis waub tema merde , ja tuul waikima , ja mässawa laene kohendawa ise pikkamesi . pärast õnnetum lahingi Tallinn all kaduma mässawa Eestlane õnn täiest . ordumeister kihutama tema kui metselajas taga , raske nuhtlus langema õnnetum rahwa peale , kes julgema olema , oma jõud kadund priius tagasipüüda . üks aasta pärast olema kõik jälle rahu Eestimaa . paar aasta hiljem - 1347 - müüma Daan kuningas Eestimaa , kes ordumeister juba enne pant olema wõtnuma , 19,000 mark hõbe eest Saks Ordule . Eestlane priiuse-waim olema wiim kord lühike aeg lõkendama . pärast see ei julgema n ’ ad enam wastuhakkama . raudne orjapõli rõhuma raskemine , kui enne . Eestlane unustama isamaa , unustama esiwanem ja see wabadus ära ja pitk , raske uni algama . lõpetus . hind 35 Kop . A.E . Brandt , Tallinn , Harju uulits , N < U + 00BA > 207 14 , Schröppe maja . Eesti-raamat ja kirjutus material pood . Eesti I. kõige täielikum laenuraamat kogu köitma Eestimaa . uus Raamat trükikoda ja Raamat Köitmine . mina " Raamat Kauplus " saawa Eesti-Keel raamat kõige odawam müiduma . suur laager olema mina " laul raamat " ja pilta . - kõik tellimine saawa iga aeg raamat peale wastu wõetud , olema köitmine ehk trükk töö . Wana pruugitud aga pruugitawa kool raamat iga keel , saawa ostma ja müiduma . Auupaklik A. E. Brandt . 