1 Põllukene , mis sina põdema ? mina seisma saar peal . mitte just saar peal , sest vesi ei olema ümberringi ja Peipsi olema veel kaugel , mets taga hoopis , aga siiski saar peal . see saar olema ainult mõnisada samm pikk , looga-sarnane liivaseljandik soo sees . Soo ei kasvama miski , liivik , puhas valge liiv sees vast õieti mitte miski . keegi ei olema ka iial nõudma , et siin miski kasvama - siin ? mis siin kasvama , kasvama iseenesest : mõni pihutäis kanarbik seal , kust koht liivik selg äärest soo hakkama , mõni igav üksik rohukõrrekene , mis oma seltsimees järele hüüdma , ja saar üks ots jänd-rik mänd . see olema jumal teadma kuidas siia saama , ja tema näima nagu ise kahju , et tema siin olema . eemal soo sees nägema tilluke imeline kask ja mänd , kes aga sal-gamata pöidlajämedune juur oma küps vanadus näitama , et mõni mitte ei arvama , et tema poisike olema , ei , vaid vanake , kes aastasada pikkune küllalt ju olema nägema ja sedavõrd lugupidamine nõudma . Sea , vin-dunud juurik , olema see kõik küllalt selgesti kirjutama . ja nagu olema see rikkus juba see koht üleliig , kaduma see äbarik viimaks ära . puna-kas , roostekarv turvama minema madalam , et pudrusarn raba sünnitama , kus virtsanäoline vesi suvi läbi vahel seisma . see olema just kesk soo , see koht peal , mis liivik seljandik ja talurahvas põllumaa ühevõrra kaugel olema . nõnda minema tema nagu rõngas ümber saar , ainult üks koht olema puuhagu ja kivi nõnda ära täidetud , et siit hobune üle saama . sui aeg ei kandma soo kõik koht mitte inimene , nimelt seal , kus virtsane vesi ja pudrurabe turvama olema . mõni kõrrejämedune pajukene või männikasv olema kõik , mis vilets sookael põõsake vahel silm nägema . näitama , nagu olema loodus siin oma ehitustöö koguni seisma tahtma panema , aga et ise mitte auk sisse jätma , olema tema kõik ülejäänud kõlbmata tükk siia kokku visanud , mis keegi oma ei tahtma võtma . tema olema nõnda ütlema ülejäänud tükk ja praegu ei olema tema päris teatav peremees . talupoeg tema ei tahtma , pealegi vaene Nurmeküla talupoeg , ja mõis ei teadma tema ka õieti miski peale hakkama . üks asi kõlbama tema siiski . see tunnistama mitmesugune hobune , loom , koer ja kass luud , mis siin maas pleekima . kui üks see loom otsa saama , olema haigus , elutüdimus või nool läbi , olema see keha väga sünnis siia viskama . see tegema ümberkaudne talupoeg . muidugi ei olema see see paik kohta lugu-pidamine suurendama ja mõni karske Nurmeküla naine ei minema siit mitte hea meel mööda või läbi . Vähe-malt sülitama tema kolm kord , enne kui tema sisse astuma , ja viga sest ei olema , kui tema see välja saama veel kord tegema . Soo järel algama talumees viljapõld . harv , vikat jäl ülejäänud poolik viljakõrs , rohumätas , võsu kasvama kiviahervars põld sees ja poolkinni vajuma kraavike tunnistama , et põld või tema omanik ka soo lähidus põdema . eemal küll , - ja seal , kus tume kuusemets mühama ja üks koht nagu kübar mägi kühma otsas kaugele paistma - seal küll olema tugev põllumaa , aga see olema mõis jagu ja ka Kõrgepalu küla mees koht olema seal . siin aga , siin olema see kül-lalt , kui soo äär kaer kandma ja hea aasta viis seeme andma . siin ei olema loodus miski andma , ei ilu ega sigidus , vaid ainult liiv ja raba . ja ilu ei olema siin keegi küll ka mitte lugu pidama . mis siis ilma-asjata raiskama ... ja ometi ei olema see soo , mis sisse raibe ja muu ülejäänud asi viskama , mitte ilma elu , mitte tühi . tema keskel , kõver lugu sarnane saareke peal , lii-vik , olema - linn ! Kukulinn . linn ! tõesti linn . ei kuskil , ei rahvas suu ega kiri , kui Kukulinn üleüldse ka kiri panema , ei olema tema teine nimi . tema ei olema suurem kui üksteist hütt , üksteist saun . kõik ühesugune , ühesuurune . üksi esimene olema vastu lõuna laud - vastu põhi puukatt ; teine katus olema , kolmas olema upakil , neljas või viies jälle kas sein nurk lagunemine või maja ise küllakil jne . miski kurvem , igavam ei võima enam mõtlema , kui see sau-tema oma lapitud katus ja viltu sein ja see ukseesine oma kurb tühjus , kui sealt kõle sügise-tuul ving üle puhuma ja liiv sinna-tänna keerutama - kuni näru kaema aknaauk , kuni paljas , vara-tuks jääma roovikulatt . tühi , tühi - huu , huu ! laulma tuul , nagu hakkama tema siin igav , ja ruttama üle soo kael kuusemets , kus koguni mõnus olema mühistama . siin , see olema lõuna pool küljes , kuhupoole olema ka saun akna+d-uks , olema liivik lugu rõngas seespool linn kaev - veesopike , mõni koguni rake ning kook peal , see olema teivas pikk raudnael . natuke ülem , lugu kõver turi , juba selge liivik , seisma ilmatu suur kõrge kivi , mis üks nurk õige pikk olema . see olema kaunisti hobune pea nägu ja vana köietükk olema tema päitsed tegema , mis tunnistama , et siin ka laps olema . mõni soo visatud saapapea , kausitükk , vikatikand kõlbama nii mõnusasti mänguasi ja tema näiksema kivi ligidal küllalt . see olema kõik vald kuulus linn - Kukulinn . Kukulinn - mispärast ? minema küsima ! linn ise ega ka terve vald ei teadma see , mispärast just Kuku-linn ja mitte mõni muu linn . küsima sina see üks käsi , siis jääma tema sina otsa vahtima , nagu tunnistama , kas tema õieti kuulma , ja mõtlema küll iseenese : Jumalukene , kui veidralt see küsima ! olema nüüd kuidas olema , Kukulinn olema Kukulinn , olema et nimepanija just see sõna käepärast olema , olema et juhtumisi mõni tema nõnda nimetama või et parem meel ei tulnud . linn saamine ise ei olema aga sugugi teadmata asi . vald , mõis ja mõis ümber olema vaene inimene , kes keegi päralt ega keegi teenistus ei olnud ega ka keegi teenima ei võima : olema et üks üks käsi , teine üks jalg , kolmas pool-pime või muu olema . see nüüd olema hea küll , et tema keegi teenistus ei olnud , sest keegi see ka sinna ei taht-nudki . keegi , ei mõis ega ka vald , ei olnud nen just mitte miski tegemine . muidugi , tema arva ise mõis või ka vald tegemine olema - kerjama ja manuma leib . mis sina tegema ära , inimene olema inimene . ajama tema kord ära , tema tulema jälle tagasi , - tema elama . Sea tulema mõis üks hea tund kas opman , aidamees , kutsar , tuba või tarepoiss mõnus mõte : panema see leivamanuja ja kõrvane himustaja Soku soo liivik ! Soo ei olema keegi päralt , tema ei olema kel-leg päralt , ja sedaviisi saama tema üksteise päralt . kuidas mõeldud , nõnda tegema . mõis kinkima ehitusmater-jaliks vana heinaküün , mets palgiotsuke , mis mujale ei kõlbama , valla rahvas ehitama üles ja nõnda sündima Kukulinn , kus inimene elama , kes keegi päralt ei olema ja linn ise ka praegu õieti keegi päralt ei olema . uus linn korter olema ju enne ära jaotama , kui linn ise katus alla saama . siin olema lesk ema kolm , seal neli väeti laps , kes kodanikuõigus andma ; siin pea ogar läinud külakarjane , seal vana kaksküm-mend viis aasta teenima , nüüd ju vana jääma soldat , ja seal Käe-Madli , kes ka ise õigus ei laskma käsi võtma . mitu üksik vaene tegema kokku üks perekond . talurahvas , kui tema loomalaut väike , pane-vad mõnikord sokk , oinas ja kult üks aed - mis sina tegema ära , kui ruum ei olema . mõis käest saama iga vaene kaks kolmandik rukis , kaks nael rasv ja kohtu-mees käest kolm rubla raha , mis eest aga kohtu-mees 20 kopikas eest viin tulema ostma . muidu võima järgmine aasta armuraha kaduma . linn ja vallarahvas vastastikune seis ei olnud sugugi nii lihtne , et see ühe-kaks sõna ära saama ütlema . talupoeg , kes kibe mõisaorjus selg , kuhu ka veel kilter kepp pidama sündima - ja kuuskümmend aasta eest sündima sinna mõlema - olema see suur troos-tiks , et see veel üks selts inimene alam olema . Kukulinn rahvas aga , kes eest mõis ise hool kand-nud , arvama , et tema sugugi nii väga talupoeg torkama ja torkima ei olema . ja kui arvamine kaks poole kalduma , sündima arvaja ise seesama . taplema Kukulinn ja Nurmeküla poisike vastastikku , siis olema kindel , et Kukulinn poiss protsess kaotama , kui seletaja tulija kolmas Nurmeküla või Kõrgepalu , võitma , kui Kukulinn olema . ametlik peks langema siis paraku see osa , kes vastaserakond riid seletaja olema . - olema ju ka veel muu asi - sina aeg , või inime-sed kuskil ingel olema ! püüdma suur saama ja teeni+s-tuss läinud Kukulinn tütar talutütar ühehäst riie käima , siis olema see andeksandmatu süü . Kord olema koguni üks Kukulinn poisike jalg saabas nägema , kuna talulaps see veel keegi olema . saabas olema küll ristiisa kingitus , kes Tartu kivi raiuma , aga kes see nägema või uskuma ? tulema vaene aasta ja minema Kuku-linn laps , kott kaenal , alla küla kerjama , siis ei jäetud küll ka saapapoisike ilma , aga saabas kõnelema enne ikka . kes ei tegema nali - kui nali tulema ? üks rahvas , olema tema kõige sulaslikum ike , ei kaotama oma rahvas laad , oma terve rahvanali , oma himu pilkama , oma soov ise ja teine , veel alam vahel vahe tegema . Kukulinn ja tema elanik olema nali märklaud , ükstükk juba selle-pärast , et tema nii tore nimi olema . rääkima linn loss , uulits , " vurle ", alev ja südalinn rahvas . linn olema ka miski , mis terve vald mitte : käekatsuja , roos ehk eliting sõna mõistja , kupulaskja , nikastuse-arstija ja jala lahasse panija . linn arst olema otsima , aga muidugi ainult üksi see kord , kui häda maja olema . Kukulinn ei tulnud muidu keegi , aga kui karjane , teopoiss tarvis olema , minema esimene tee Kukulinn . seesama tegema , kui rukis pudenema kippuma . siis saama siit poolmuidu päiline . muidu olema Kukulinn - noh , Kukulinn . " kust sina olema " küsima kerjaja poisike käest , kes aga juba küll teadma , kust tema olema . " Kukulinn ." - " mis linnasaks tegema " - kui aga " Tõmmu " küla tulema , oi , siis olema laps pidu ! Tõmmu olema Jütsi-Jaan naine rumal poeg , ilmatu suur kolak , kõver nina poiss . tema olema mõis koerapoiss suur karvane kübar kinkima , mis tema ise kolm aasta eest kutsar käest saama , ja see olema Tõmmu kui prints kunagi . arvama , et Tõmmu ei olema ka väga rumal , vaid vigurimees . " Tõmmu , minema nüüd ikka sinna nukk ," kõnelema tema naine , kui Tõmmu just see kõige tähtsam koht peale , lõugas ette , ase võtma . " oh ära ikka muretsema , mina olema hea siin ," vastama Tõmmu . kui tema mõnikord pere hulka sööma kutsuma , see olema , kui tema just söök ajal tulema , sööma tema enamasti üksi liha , kui see olema . " Tõmmu , võtma ikka supp ka !" - " oh , mina olema liha rahul ," vastama alandlik Tõmmu . ükskord olema laps tema kübar emakass pesa tegema . Tõmmu pistma kass kott ja viima ära , jätma aga edaspidi kübar ise kõrvale . nüüd aga lubama ema , kui laps nutt maha ei jätma , laps Tõmmu kott panema , ja see aitama igakord . Kukulinn ei tahtma keegi hea meel olema . küll olema Kuune peremees ise Kukulinn üles kasvama , aitama hea meel vaene , kui võima , aga see tema ei taht-nud kuulma , isegi siis mitte , kui tema laupäev õhtu saun tulema ja valge särk selg olema . kubjas ütlema kord kohtumees , kes talu Nurmeküla vastu Kukulinn esimene olema , õieti üksi väli seisma , tema olema Kukulinn alev . kohtumees olema kubjas see eest kaks aasta vihane ega leppima enne , kui kubjas pool kruus viin ostma . Kukulinn olema ja jääma koht , mis keegi lugu ei pidama , mis millalgi suurem ei kasva-nud , sest et igaüks sealt põgenema , kui jõud vähegi kandma , mis aga millalgi väiksem ei jääma , sest et ikka jälle armetu leidma , kes vari vaja - üks sõna , tema olema Kukulinn , üksi iseenese sarnane Kuku-linn . 2 Soo - saba silk , vaes+telast või . rahvasõna . oktoobrikuu olema lõpp . taevas olema paks lumepilv ja vinge põhjatuul puhuma Peipsi poolt . sooloik , mis sügisevihm suurem paisutama , katma jää , kaigas ja kivi seal peal tunnistama , et tema juba laps kandma , kes siin ju oma trall olema ajama . kurikas käsi , seisma vanaldane naisterahvas esimene Kukulinn hütt ligidal sooloik ääres , madal pesupingike ees , mis peal tema üks riidetükk ümber keerama ja tema tublisti pihta andma . tema ei hoolima kõle tuul , mis käsi ja nägu õhetav , pilv taevas , kust paks lumi maha hakkama tulema . üks hoop teine järele sadama triibuline riidetükk selg . ise vaatama tema kordama hoolitsema saun poole , nagu olema seal üks armas asi , mis see riidetükk ühendus olema , sest lähem pilk , saun pealt ära pööre , olema riie jaoks . ometi sundima kange tuul tema korraks sirgu ajama ja külm kange jääma käsi puhuma ja riie , mis põli märg , tuul vastu kaitse kõvemini ihu ümber tõmbama . hästi ei tahtma see küll kord minema , see olema tema liiga närune , käsi liiga kange . jalas olema porine lapp , üks king , teine saapapea otsas . viimane olema nii kat-kenud , et punane varbaots välja paistma . viimaks ometi olema tema töö valmis ja rahul olema vaatama tema ümber , kuhu pesu kuivama panema . saun sein ääres olema kaks teivas , üks otsapidi palk lõhe vahele lööma , teine maa sees püsti , ja mõlema ots olema ristamisi õleside kokku seotud . see olema ju ennegi pesunöör või latt ase täitma ja sinnapoole pöörama naine nüüdki samm . tema laotama riie laiali , vaatama kord katus , kas sinna mõni kivi tuulehoie vaja ei olema , ja puhuma käsi . ise olema tema see juures kräbe ja kärmas ja pikk must kulmukarv alt vaatama kaks elav must silm , kord pilv , kust ikka rohkem lumi hakkama tulema , kord Nurmeküla poole , kas seal inimene liikvel olema . tuul tõmbama tema rätt pea lahti , aga sest ei olema viga . " Uhu-juuh !" hüüdma tema rätt kinni raba nagu mõni teine inimene , " see ei olema ka enam aru raa-sugi !" see ühtlasi muutuma tema kärme tüse keha nagu tugevam , et miski vastu panema . rohkesti krimp-sunud lahke nägu minema ühtlasi murelisem . " nägema , sealt olema ometi tuul katus lahti kangutama !" tükk kanarbik ja paar kivi katma tegema auk . nüüd viimaks olema aeg saun sisse minema . suits tulema uks peal vastu . naine kummardama ja vaatama tunnistama tagumine nurk , kus miski voodi või lava sarnane suitsema sein äärest vastu kumama . saun olema üksainus aken , väike kui silm , vastu lõuna . aga see olema haruldane kord klaas ees , mis terve Kukulinn enam ei leidma . üks ruut olema küll ju katki , ennegi kolm veel olema , aga klaasitükk , nägema , olema sein vahel , ootama aga aeg , mil see kokku seadma ja tagasi saama panema . puuduv ruut asemele olema vana lauluraamat laudne kaas pandud , mis nahk küll ju nii habras läinud , et kaas ära tulnud . aken all põran-dal seisma kaks puupink , esimene küll söögilaud , teine istepink tarvis . aken vastu uks kõrval olema ahi , mis lõugas praegu üks potisarnane asi all tulema põlema ja suits ajama . ahi kõrval must suitsuma vokk , tema koht ahjukapp paar värten , lõngakera , kannikas leib , toht soolatops , paar lusikas kulp suurus , tõrvane peahari ja üks kaas lauluraamat , mis teine aken klaas olema pidama andma . vokk taga sein rippuma meesterahvas kampsun , üks luunööp ja kaks puupabul . nägema olema aga , et kampsun enam pere-mees ei olema , sest tema olema tagasi lõngakera hakanud saama . see rippuma tema kohal all maas ja pooleli harutama käis jooksma lõng alla kera - see mööda rändama kampsun viimati küll kõik kera kõht . kesk tuba olema üks kolmejalgne järg külili maas . " Ema , sööma tahtma ." hääl tulema nurk , mis tuba kõige pimedam olema . aegamööda harjuma silm ka siit asi nägema : pikk õlg üks lava peal , mis teivas ja laud kokku raamima . teivas , või kuidas tulema ütlema , sängisammas otsas olema paar pooleli nõelumata sukk . kesk õlg lava peal mustama miski - õige ! üks laps pea , mis naine undruk seest nagu kupp välja paistma . aga ainult pea . aga see pea olema miski , mis , ei teadma ütlema , kas võõ-rastama või imestama panema , mis nagu oma koht peal ei olema ja siiski jälle nagu olema . see olema , et see laps pea pidama olema , ja kogu järgi , mis undruk sees vari , võima see laps ainult viis , palju kui kuus aastane olema . pea ise aga olema nagu kakskümmend - nagu kuuekümne-aastane . Aru ei võima saama , kumb suurem õigus . nägu olema nõnda tõsine , nõnda tumerahuline , lahja ja tüse ühtlasi , suu nõnda kiusakas-tõsiselt kinni , lõug nii tugev kont nagu kuuekümne-aastane . ots aga , enam pale , olema nõnda pleekima , et kena komme kahekümne-aastane välja tulema . nüüd aga ütlema see nägu miski , et siin ei kuuskümmend ega kahekümne-aastane , vaid laps mina ees olema . see olema silm . kaks süsimust silm . see ei olema sugugi see tuim nägu päralt - tema olema uus mõistatus see imeline pea . tema otsima rahutult miski taga , mis siin tuba ei võima olema , - tema otsima miski kuskilt kaugelt , mis hoopis tagapool siinne sein võima olema ja mis nõnda , nagu tema olema , ei tahtma nägema saama … Süsimust juus olema sassis , üksi otsaeest olema tema märg käsi sile tõmbama . " Ema , kas saama ju sööma " nüüd alles olema eit silm ära nägema , et kõik vana viis kord olema . tunnistus lööma tema käsi korraks und-ruku kupp külge , mis üks äär veidi kõrgem olema . kui aga üks kana kõkõk ! siit vastu kuulduma , jääma tema rahule . see olema haige jalg kana ; laps ei olema mitte üksinda kupp sees . kana jala olema Kupu-Kaie poeg eile katki visanud , see suur poisi-võrukael ! Villu selts , kes praegu paraku ilma särk olema , sest et see alles pars kuivama , olema ema tema säng pannud . Kupu-Kai ei nägema just heameel , et Käe-Madli , Villu ema , üks osa tema leib ära võtma . tema oskama niisamuti käsi katsuma , või veel paremini kui Madli . " Ema , kas saama juba sööma " " ootama ometigi , mustlane . mina minema enne küla . Kuune Peeter naine , jumal andma tema tervi , lubama kampsuli eest pütitäis hapu piim . hea piim . Kuune oma olema ikka hea piim . nägema , puder olema ju valmis . panema õige veel kaas alla hauduma , kuni tagasi tulema . küll siis sööma . ära sina kukkuma , Villu . ära kana jalg haige tegema !" emakene , nägema , et suits välja läinud , lükkama uks kinni ja minema soo üle küla . ära kana haige tee , olema ema ütelnud . mispärast haige tegema ? olema tema ometi tema saatus osaline , see haige jalg kana , maja ainus rikkus . kana ei saama välja , Villu ka ei saama välja . kana jalg olema haige , tema jalg - ah ! olema nii terve , tahtma hea meel loik peal liug laskma , kus praegu Kupu-Kaie poeg tantsima , kepp jää sisse lööma ja - ah ! nii rõõmsasti huikama : uhtii ! kuidas tema lendama , üks äär teine - siuhh ! Villu ei olema särk - kuub olema , aga see olema alles pooleli paikama . ja Villu aastane südamesoov - saabas - ah ! kui tema saabas olema ! niisugune , nagu kohtumees poeg , kes mullu isa siin käima , kui vaestemaja üle vaatama . tema olema saabas jalg . kui ilus kollane ! ja alt , mis ilus pruun , tökat nii kenasti ära mää-ritud - ah ! Või ikka missugune punane pael äär , puudik otsas ! sestsaadik ei olema mitte üks päev läinud , mil tema mitte saabas peale ei olema mõelnud . Kord olema tema uni nägema , et tema just niisugune saabas jalg olema , aga tema ärkama enne üles , kui tema tema jää peale saama minema … Väike kahvatama mees kummardama ettepoole ja vaatama aken läbi loik poole , kuhu ikka rohkem külalaps kogunema . tema vaatama , kuni väsima , mõtlema ja mõtlema … Kuu ! mis see isevärki tume mühin olema , mis kostma nagu määratu linnuparv tiib sahin ? aga palju tõelisem , sügavam - ah , nii armas , nii igatsus äratav ! see olema , mis kahvatu laps silm enne väljast otsima , see olema - Peipsi kohisemine ! see olema , mis vaene laps pale kahvatu kohama - see , ah ! tahtma tema kord ligidalt nägema ! ah - ei võima ! paks läbitungimata mets varjama järv tema silm eest ära . tema ei teadma , mis asi järv olema : ema ütlema , mets taga olema suur vesi ja see võima nii imelikult kohama . tõesti pidama tema suur , vägev asi olema , see suur vesi . kui Villu silm vahel pisar märg olema , kui tema särk ei olema , et loik peale minema , mõtlema tema see kohin peale ja veel enam pisar tulema silm . aga see järele minema süda nii kerge ja Villu naeratama koguni … Sii olema nii imeline-hea , ja kui päev soe , nagu suvi , istuma Villem suur kivi otsa , ajama hobune ja huikama , et mets vastu kajama … see järv , see järv , kui see kord nägema … Ükskord ometi olema tema see - vististi nägema . Sea kaugel - kaugel - jah , seal ! Villu ei teadma enam isegi , kui kaugel , aga kaugel pidama see olema , kuhu tema kord ära eksima . hirmunult ronima Villu mäekühma otsa . see kuusk sinav mäekühmas seal , ema ütlema , olema Palupera Kuusemägi . laps vaatama ümber selge sinine laotus sisse ja seal - just seal , kust imekohin tulema , paistma puu vahelt miski sinine - nii selge kui looja silm ! kuidas tema sätendama , läikima … Suurem ja suurem minema laps silm . tema vahtima ja vahtima ega mõistma ime seletus andma … vahtima … Teisel hommik leidma tema ise tume saun nurk , lava õlg . õlg valutama kangesti ja teine käsi olema kriim täis ja sinine . Ema ütlema pärast , tema saama hunt käest veel käsi . - - - - - - - - - - - - - - - - - - " Villu , tulema nüüd sööma !" Villu olema tukkuma jääma ja mitte kuulma , kuidas ema kodu tulema , piimapütt laud panema , pudrukauss kolle kõrvale tooma , siis parras kuivama saama särk võtma ja see tema ase ette astuma , kus tema nüüd praegu tema äratama . " Villu !" " hunt - sinine - järv - varjama - mets - mets - kas mets ikka veel varjama " sonima unine Villu . " jälle mets , mets igapäev . tulema sööma !" ruttu olema väike mees ja särk teineteise ühendama ja kärmesti ronima Villu lava alla . sellejuures tulema laps kõhnetanud valge jalg nähtavale ; kõik olema tema keha küljes , õlg , selg nii nurgeline , kondine ja nõrk - laps võima küll ju kuue-aastane olema , aga kasv järgi pidama tema paar aasta noorem pidama . Ema ja laps istuma sööma , panema käsi kokku ja laulma üks lauluraamat salm kumbki ise viis . õieti ei olema see küll keegi laulmine , lugemine see vähem , tema olema nii laulmine ja lugemine vahel . Villu hakkama küll kõige armsamini kohe sööma , sest tangupuder , mis tema jumal teadma millal viimati sööma , olema nii meelitav ja täna ei olema tema veel miski suu saama , aga tema teadma , et siis ema käest lööma saama . kes niisugune asi nagu tangupuder ilma salm sööma hakkama ! tema uni olema nagu ära pühitud . iga lusikatäis järel minema elavam tema silm , kõnekam tema nägu , ehk küll ikka nii tõsine , tume . Ema nägu olema miski kui rõõmus saladus , mis vägisi välja tahtma kippuma , aga tema ei teadma , kuidas pidama algama . viimaks ometi arvama tema otsus valmis olema . " Villu !" " kes " " kui sina kadrinapäev " kas olema linnuke mure " ja " issameie " selge saama , tegema sina jõuluks uus püks ." Villu olema puder amet , niisama tõsine kui ennegi . " püks , ema " " ilus triibuline püks ." " aga sina ei olema riie , ema " " täna hommik pesema sina püksiriie - nägema , seal - missugune riie ! sest saama aga püks , missugune ka opman poeg ei olema . valge ja kollane triip , nii ilus , nagu see üksi see koor saama tegema , mis Kõrgepalu emalepilt saama . tunaeile kuduma tema Kuune Peeter naine telg ära . Kuune ema ütlema , tema kaduma Jass olnud just niisamasugune , ja kui Jass ära surema , laskma tema säär ots tükk ära võtma , siis olnud tema Mikk üsna paras . - nägema , mis paks mure piim see olema ! kohe kas murdma lusik sisse . - püks saama ilus . värv hakkama ka kohe külge , kui koor keetma . eks olema , kui inimene aga oskama . jah . - olema ikka üks hea inimene , andma kohe suur pütitäis piim ja töö alles tegema veel . - vits ! mis nüüd songima lusikas , kui enam sööma ei tahtma ! - lott püks olema parem . panema nüüd käsi risti !" Villu panema käsi risti ja ütlema ema järel " issameie ", mõtlema aga , millal püks valmis saama . " kes sina olema taevas ," ütlema ema , " kes sina olema taevas ," ütlema Villu , mõtlema aga , kas püks ka tasku tegema . püks , püks , triibuline püks olema kõik , mis tema meel jääma . " Ema , mis päev täna olema " " teisipäev ." " mis siis tulema , kui teisipäev mööda olema " " kolmapäev ." " ja jälle , mis siis tulema , kui kolmapäev mööda olema " " neljapäev ." Villu küsima kuni nädal läbi ja saama seletus , et seitse päev pärast jälle teisipäev tagasi tulema ja möödaläinud päev siis üks nädal olema . " mis siis tulema , kui üks nädal mööda minema " " siis tulema teine ." " ja kui teine mööda minema " " kolmas ," vastama ema , kes laps küsimine enam lahti ei saama . " Nädal minema nädal järele , kuni aasta täis saama , ja aasta kaduma üksteise järele ning üks tema ei tulema tagasi ." " kuhu tema kaduma " " Issa ristike , kui rumalasti sina küsima !" Villu kuulma , et tema rumalasti küsima , ja jääma rahule . aga mitte täiesti . tasakesi kobima tema lava . 3 Ema , kus isa olema ? videvik olema käsi . tugevamini mühama tuul , sügavamini kohama Peipsi . laps nägu ilmuma jälle seesama vanake tõsidus , silm jälle seesama otsiv vaatamine . ah , see kohin olema nii kutsuv , nii ustav , nii igatsev , et see haige tegema … kui nüüd , kui nüüd ometi see mets ees ei olema … Nobedasti liikuma aken all ema näpp . sukk venima ja venima , niisama igavalt kui sügiseõhtu - kui terve elu ! silmaline silmaline peale , kuni ring ümber , päev päev järele , kuni aasta täis ; ring ring järele , kuni kandma käänamine tulema , mis sukk koguni kõver tegema , aasta aasta järele , kuni ükskord sina elu koguni teine rööbas keerama ; uus ring kuni varvas , kus varras välja võtma , uus aasta , kuni tema kord sina üle puusärk kaas kinni lööma . elama ja tallama , vaevama ja kaebama terve eluaeg läbi - mispärast ? ei teadma , tõesti ei teadma . alam langema kuduja pea , viledamini vilksuma varras . kõnekamalt liikuma Villu silm , tõsisem minema tema nägu . Ema mõtlema möödaläinud päev peale . Villu mõtlema kohtumees poeg saabas peale , mis järv äärde küll saama minema . kui tema püks ja saabas kord käsi , tahtma tema see tõesti tegema , olema mets ees kui suur . seinakoi tikitama sein sees , kui tuul vahe pidama , kilk laulma ahi all ... kohtumees poeg tulema isa siia , mõtlema Villu . isa ? isa , isa ? kuidas , kui tema ka - imelik , et tema varem sugugi see peale ei olema mõtelnud - isa , - isa ? isa pääsema tema küll ka järv kohin nägema ? " Ema , kas mina isa ka olema " hüüdma tema isevärki erutu-segama . naisterahvas tõusma järsku iste üles , sukk langema tema käest , must silm hülgama … Väljas ! Väljas olema see sõna , mis tema ju ette olema oodanud , aga mis siiski kui mõõk tema süda läbi lõikama . täna olema see õnnetu tund käsi - see tund , mis eest tema ema - tema ema , oh tema ema , tema ema … Kui palju olema tema sala palve tegema , et jumal see laps huul see küsimus ära võtma , mis eest tema ema ise põgenema … kahekordne valu olema nüüd tema osa saama . oh ema ja isa nimi , kui õnnis olema sina kuulma , kui sina järele laps küsima , kui hirmus , kui süü laps suu see hüüdma ja see peal - häbi - vanne - rusuma ! " Ema , kus isa olema " " laps , laps , küsima parem , kus sina ema olema . jääma magama . Villu , jääma magama !" tema istuma pink , katma silm käsi kinni . veel kord olema raske pisar tema pale üle ujutama , kust ju nii palju vesi voolama , et tema tuhm olema jääma . ainult valu ja häda olema elu tema tooma , teine ainult rõõm . Sea … seal olema küll ka kord aeg , kus tema õnnelik olema , oh nii üliväga õnnelik , nagu tema nüüd tundma . sinna minema tema mõte , see väike majake juurde , kuhu nii ilusasti päike suihommik üle mets latv tõusma , karjakell klõbisema ja karjalane trallitamine mitmekordne järelkaja kuulduma . kui ilusasti sinama jõgi ! nagu hõbenöör kõverdama tema läbi aas ja läikima päike vastu , ja otse see tuba taga tegema tema nii ilus käänak rammus rohumaa kallas vahel . ei , kuidas jooksma seal väike tütarlaps lill keskel ja korjama pääsusilm , mis just nagu emake ise silm vastu vaatama . kui siis ema järele tulema , et väike tippjalg jõgi ei kukkuma , ja kodu värske või paksult leib peale määrima , kuidas olema siis nii hea ! Sea elama tema vanem . pärast küll tüdruk tulema raskem aeg . mõisapäev olema raske orjama , kubjas kepp alati kartma , aga õigus ja usinus aitama hea läbi saama . siis - siis tulema see aus tubli mees , metsavaht Mägisoo Hans , ja nõudma tema vanem käest ise . uus kodu lubama kõik , mis noor süda soovima . tema olema vanem lähe-dal , armas mees kaiss , armastama , lugupeetud , siis - oh kui armas see kuulma olema - ema ! oo , tema ilus kähar-pea sõstrasilmaline tütar , kuis olema tema vanem uhkus , rõõm , päike , lõbu ! kuidas tema targalt oma lapsesilma otsa vaatama ! Sügav süda sisse vaatama tema . Või kui hõbeselge tema naer , kui ilus tema väike val-ged hammas naeratama ! kuidas tema kord viie-aastaselt kiljatama ema juurde vainu jooksma ja hüüdma : " Ema , ema ! mina oskama sukasilmaline !" tema jutt , kuidas see nii tark olema , kõik mis tema tegema või olema . ja kui isa õhtu mets või jõgi kala kodu tulema ja ema ja tütar tema uks ees vastu minema , lastud metskits või kala vastu võtma , missugune pidu ! Kord tooma tema terve ämbritäis sudakai . missugune sudaka ! kuidas kõik tema abielu kiitma , see tütar imestama ! juba kümne-aastaselt oskama tema lugema ja isegi mõis preili , kes tema juures jõgi ääres kala käima püüdma , imestama armas tark tüd-rukuke . ja kui Siil preili armas saama laps mõis võtma , tema saksa-laps üks õpetama , kohkuma pea-aeg vanem ise oma laps õnn pärast ja nägema suur tulevik ette . puhas , peenike , nagu väike valge ing-like , tulema tema , kerge kleidike selg , suu hüppama oma vane-mate poole , nägu õrn ja valge nagu maalima . Ema silm minema rõõm niiske oma tütreke rind tõmbama . Või kui siis Siil mõis lahke preili ühes Mari ( nüüd Mari Mägi asemel Marie Berg nimetama ) tulema , ja lahkesti , heasüdameline naisterahvas , nagu tema olema , tema jutt ajama , ega tema tütar tarkus küllalt ei jõudma kiitma , ei teadma õnnelik ema , kuidas tema juma-lat ja preili see eest pidama kiitma , ja ka preili olema mõnikord liigutama , kui tema nii sügav tänu ja kallis meel talunaine silm nägema , mis tema enne mitte ei olema uskuma . ainult tuimus ja kalk meel olema see tema räägitud . see pidama rahvas olema , kes looja and ei olema antud ülem ja õrnem asi jaoks . metsavaht rahvas jälle õppima tundma , et mitte kõik mõisasaks nii kuri ei olema , nagu rahvas see see pidama , vaid et kallis süda see seas leidma olema . see kindlam olema tema oma usk , kui üks päev Marie ütlema , et tema noorhärra ja väike preili koolipreili nimetama ja et tema nüüd peale muu 50 rubla kuus palk saama . oh , see olema tema kuulmata ime , õnn , mis tema peaaegu kohkuma panema . veel enam pidama tema kuulma . üks õhtu , kui Marie laps vanem kodunt mööda jalutama , kõndima peenike sirge noorhärra kui kuusk Marie kõrval ja ajama mahedasti jutt . võõras härra imestama küll nähtavalt , kui jäme riie talunaine tema kaaslane , preili juurde tulema ja see tema otsaette suu andma , teretama aga aupaklikult , kui kuulma , et see ilus , peenelt harima Marie ema olema . ja ime , võõras härra tulema teine päev otse Hans maja , tulema veel , tulema tihti , tulema iga päev , käima Hans jaht , jooma Mägisoo tee ; kõnelema , et tema härra sugulane , aga sündimine poolest taanlane olema ja Siil mõis ülem metsahärra amet pidama . tema kodumaa , Taanimaa , ei peetama talupoeg halvem kui iga teine seis . mõisnik ja talupoeg olema parem sõber , kui viimane suurem haridus olema saama . Kõne-les see , kõnelema palju muu , kõnelema väga ilusasti , väga lahkesti . küll ehmatama mees ja naine , kui üks õhtu Marie ema kael langema ja nutma ja naerma tunnistama , et tema õnnelik mõrsja olema ; aga õnn olema pimes-tav ; olema tema seni tema laps lahke nägu näidanud , miks ei võima see ka nüüd tõde minema ? Sea tulema välk , mahapurustav sõnum : Marie olema mõis minema peks-tud , härra ja metsahärra vahel olnud kange sõnavahe-tus , mis peale viimane ülepeakaela mõis ära läinud - kuhu ? jumal teadma kuhu . mõju olema hirmus . Marie jääma kadunu ; isa , ehk küll " rumal talupoeg ", surema südame-valu käsi , nooreealine naine tegema mõni nädal vana naine . vanem uhkus ja südamerõõm olema - lan-genud , kaduma õnnetu tütarlaps terve mõisapere ja vallarahvas irvitama , kes saks tahtma saama ja saksa-mees kosima . ja õnnetu ema - tema olema oma laps varjama , tema vastu võtma , aga keegi ei olnud tema nägema , keegi tema kuulma . kingitus ja palk , kõik olema tema ise ära heitma ja tema ette visanud , kes tema tema vanem maja kui õnnelik laps välja olema tooma , aga kes nüüd süda tema vastu ei olnud . tema isa hingama kalmuküngas ; õpetaja olema tema õnnista-nud , sugulane juures nutma , köster pikk palve luge-nud , omaksed muld haud järele visanud - miski ei olema puuduma , miski komme vastu olnud , ka matus peetuma , sööma , viin jooma ja - unustama . kas tema see teadma ? teadma tütar , et tema isa kirikaed , et tema tema pärast seal olema ? Sea - naisterahvas saun aken all mäle-tab see , nagu olema see alles täna olnud - kuulma tema isa haud juures , kus üksi ülejäänud ema tihti käima , üks õhtu videvik raske ohkamine ja sõna . tema nägema seal üks kogu põlvili , paks loor nägu ees . see olema tema õnnetu taganutetud tütar , Siia olema tema hingepiin ja ahastus ajama . tema jääma tema selg taga seisma , kuulama , ja mis tema siin kuulma , olema nii lõhestav , osalt mõistma , aga sõna ja hääl olema nii lõikav valu täis , mis kummardaja suu tulema , kes ristima käsi isa risti peal nutma . " isa , andma andeks , mina ei võima enam elama . mina ei võima see elu andma , kes kuju igavesti mina piinama saama , kes pale mina ise süü ja häbi pidama lugema . mis-pärast pidama ka tema , see süütama taim , mina häbi all kannatama , mina pärast inimene ees punastama ? mis võima mina tema ütlema , kui tema küsima : " Ema , kus olema mina isa " oh sina uhke sugu , mees , kes sina nõrk eksi-tee vedama ja siis ise veel - irvitama ! oh sina variser , kes eksima naisterahvas peale põlgama vaatama , kes sina ise olema eksitama ! oh sina kivisüda , kes kohus mõistma süüdlane peale , kes sina ise olema süü avatlema ! oh sina silmateener , kes au sees hiilgama , kuna see , kes õnnetus sünnitaja sina olema , põrm sees roomav . sina minema ja kiitlema veel pealegi võit , mis sina tegema ; olema uhke see üle , aga sina jälg ringutama käsi , veerema pisar , lõhkev süda ! sina ei mõtlema vanem peale , kes oma laps vaev kasvatama ; ei mõtlema ema uni öö peale häll juu-res , isa higine otsaesine peale peatoidus ja koolita-mise eest muretsema ; ei mõtlema õnnetu ja eksima tütarlaps ise peale , kes ainult sina armastus eksima ja nüüd oma valu ja sina kuju vaikima süda kandma ; sina ei mõtlema oma tervis , oma noorus jõud pillamine peale , elukomme rikkumine peale - sina ei mõtlema miski peale ! õlg peal ja räbal lase oma ihusugu känguma , aga ise istuma pehme padi peal saal . eksitaja ! teadma , et sina oma süda põrguhaud ehitama , täis jää , tuimus , kaledus ja kavalus , mis sina elutarkus nimetama , mis sina vana päev pime öö sarnane tegema , see tüh-juse ja tülpima meel täitma , ja sina ise kui haud väljakaranud luukere ümber vedama , ning sina laps olema sina ise alatus kõdunema kuju ! Rää-kige siis veel võit , kui palju tütarlaps sina eksi-tanu , kui palavalt see keegi sina ümber hakanud , kui raske või kerge kunst sina tema langemine saa-nud ! rääkima veel !" - see olema tema tütar , kes nõnda kõnelema , talunaine tütar , see rahvas võsu , kes miski ei pidama tundma , kes ülem anne jaoks looja meelevõim olema andma ! ah , kuidas minema igaüks see sõna tema süda , kui tõde tema olema , aga siiski olema tema tütar üksi häbikandja ja rahvas naerualune , kuna kaassüüdlane iga maa ja a ’ al mõnikord kiitus pealegi saama . imeline suguvaheline vahetegemine , kus mees kõik olema lubama , naine üksi kannataja jäe-tud ! " tütar ! tulema mina rind , veel elama sina ema , kes sina valu mõistma !" hüüdma tema , ja ema ja laps nutma surnu-aed üksteise kael . kaks elu olema hoitud see läbi , et veel üks inimene olema , kes teistmoodi otsustama kui teine inimene - see igavesti mõistmatu , lõpmatu armusügav emasüda ! aga üks elu andma lõppema teine elu , kes nii palju olema kannatama , ja üksi abi taim , kes nüüd oma isa järele pärima , jääma vanaema käsi vahele . ei ema ega isa olema sina , vaene laps ! käsi vaatama , mis tema enne miski ei teadma , siin ja seal hea inimene juures ulualune ja kõhutäis saama , rändama tema laps üks kohas+t-paigas teine , kuni viimaks oma sündimispai-gast kaugel eemal Kukulinn , võõras rahvas seas , see hütike oma saama . kui palju vaev olema see tema maks-nud , enne kui tema Villu nii vana saama kasvatama . ja seal tema magama nüüd lava õlg peal , ei teadma , et tema ema ei olema , vaid nõudma üksi isa järele . - magama , laps , magama ! elu ja valu ootama sina , magama , magama , kuni isa saama ! " Ema , kus isa olema " ütlema tema kahvatama huul . kilk laulma ahi all , sein sees tiksuma seinakoi … " kui aga , kui aga see mets ees ei olema … 4 Särk ihu ligi , surm ligemal . rahvasõna Nädal , kuu olema mööda läinud . tali paukuma õu , puu valge koorem koormama . Peipsi ei kohisema enam . ka tema rahutu rind olema külm kaas peale tõmbama . Kukulinn olema nüüd palju ilusam . soomülgas ja liivandik olema ühesugune tasane valge vaip , mets kaugemal olema nagu valge müür , tore uhke kuusk Kõrgepalu pool seisma kui liikumatu vahimees , lumekroon kõrgele tõstma . Kuusemägi kaugemal olema nagu valge torn . kuuvalge paistma tema nagu hiiglane kübar , nagu tahtma alla küla tulema … Metsamees reejalas all krigisema lumi lustilikult , kui tema hommik koit aeg siit mööda puumets sõitma . kui aga post talvetee või mõisasaks siit sõitma , helisema hele kell hääl till , tall , trill , trall ! et mets suur kaugele vastu kajama . siis olema noor kui vana saun uks ees väljas , isegi vana puujalg , väljateeninud soldat , kes raha lint rind olema , tulema poolteist , poolteist ! astuma välja , toppima piip ja hoidma see külg ettepoole , kuspool raha rippuma . vanem Kukulinn laps käima kool , noorem ajama kodu A-B-D . vaimurikas ei olema Kukulinn noor meestesugu mitte . see kaebama koolmeister . see olema nii palju teine laps käest küsima , et aeg raamat lugema ei saama . Kord pekk , kord silk , kord mõlema . suu olema suu . kuidas sina vaatama , kui teine sööma ? tütar-laps - iseasi koguni ! tema lööma talulaps üle . ütlema aga algussõna , siis tulema terve lugu nagu orilaga . ja terane olema tema kui nõel . koolmeister ütlema , see tulema see , et tema ema elama , kes tema juhatama . poisslaps ema õpetus ei hoolima , kui isa " kari " peal ei olema . sina aeg , kas poiss see aeg olema ! tema olema isekeskis korralik " linnavägi ", ja talupoiss kulm ja kukal teadma see lumekuul kõnelema . mõnikord lendama ka rusikas kuul tükkima , aga siis - olema tuba kuri lugu . harilikult võtma ikka " nahk maha ", " must madukene välja ". muudkui , mis sest . kergem õhtu kodu minema . tee peal olema sagedasti kuulma hüüdmine : " mina mees , mina mees ! Jass , ära jätma ! Mikk , olema mees !" - mõni mõtlema , suur taplus . tühi kõik . silm ega kõrv olema veel keegi kaotama . Kukulinn " polk " minema ainult tuli , muu miski . see tegema tema tali niisama suur kära , nagu tema suu õunaaed vagusi oskama minema , kaalikas , naeris . muhk ja vomm , mis saama , küll see pikk tali jälle paranev , see rutem , kui kool peenike peale panema . Beltsebul ajama Beltsebul välja . oi , mis mõnus olema tali liivik turi alla soo liug laskma ! küll püks peal , küll saanik , mis igamees , ise ise tegema . Saanik , jalg ette ja - uhtii ! kuni alla Konnasilm . Kupu-Kaie poeg olema koguni rautama tald kelk ja see jooksma ei teadma kuhu . pühapäev õhtuti tulema ka talulaps siia kelk kokku , aga liulaskmine luba eest pidama tema kool nii mitu tükk pekk ja nii mitu silk andma . päris ilma ei saama keegi . ka pidama tema liumägi aitama vesi soo läppe üles kandma , sest igakord ei saama ilma vesi vala-matma liug laskma . see orjus pidama paraku enamasti tüdruk ära tegema , muidu ei võtma tema kelk peale . jälle teine ajama all Konnasilm libe jää peal uisk , mis tema ise plekitükk ja puupakk tei-nud . paraku pidama aga uisk ja kelk nii mõni kuri kannatama . kui sukk - kingatald läbi leidma ja uisk , kelk käsi saama , siis rändama tema lihtsalt tuli , sest ema ei mõistma siin paraku sugugi nali . ja kui kool käsk või peatükk välja ei tulema , olema jälle vaene kelk ja uisk süüdlane . mõnikord olema liu-laskja mõni seltsiline vastu ülekohtune olnud ja see olema koolmeister ära kaebama , et Kukulinn poiss " muudku aga liug laskma ". see hädaoht löö-vad kelk ja uisk ikka läbi ja olema ikka jälle käepärast , kui tema ka kümme kord ära võtma . Villu vaatama aken , aga tema olema veel väikene see , et ise ise kelk muretsema . ka king olema tema katki mis hirmus : üks all olema vilne , teine all nahkne paik . Vilne jalg ei tulema jää peal nahkne järele , kas tegema mis tahtma . üks olema nagu kana , teine pardipoeg , üks tahtma kuiv maa , teine vesi . kui korraks teine tema kelk võtma , olema hea küll . see eest pidama tema aga kelk üles vedama . aga Villu ei saama palju välja minema . Ema olema haige . voodi , juba mitu nädal , see olema lava . Villu pidama aitama , se+da-teist andma . küll mitte ikka , sest ema käima vahel ka üleval , aga tema ei olema luba välja minema . " surema nägema ära , vaatama siis !" mis ära surema olema , see ei teadma Villu . kes ära surema , see ei tulema enam tagasi , ütlema ema . päev ega nädal ei tulema ka ema ütlus järgi tagasi , siiski olema tema küllalt . kaduma , kaduma , aga ei kaduma ise kuhugi . Kuune perenaine käima nädal mitu kord siin . tooma iga kord kas soe päts , tükk pekk , tang , rasv , jah , ükskord koguni tooma tema käkk ! Ema keelama küll ja keelama : ära tooma , mis sina ise niipalju kulutama ; aga Villu ei saama igakord mitte aru , miks ema nõnda keelama . kui tema tema miski keelama , siis ütlema tema see koguni teine hääl , ja see tähendama siis just : ära tooma ehk tee . nüüd aga keelama tema ka , aga see kõlama nagu : too , too ikka , too ! üks päev olema ema juba ligi õhtu ühtejärge lava olnud . videvik tulema Kuune peremees ja perenaine kahekesi siia . see olema ime-asi , see tema ei olema millalgi tegema . tulema laud juurde , vaatama haige peale , teineteise otsa , Villu poole . nägema , mis tema nüüd vaatama , mõtlema Villu . - perenaine tooma potitäis soe kapsa-supp liha , valama kauss ja andma haige ette . see ajama istuli , tema olema täna õige rõõmus nägu . " oh jumal , perenaine , mis sina ometigi kandma kõik ära siia !" ütlema tema , aga seekord tõesti ju tõrelema . " millal jõudma see kõik ära tasuma " " sööma nüüd ikka , sööma , mis sina siis tasuma ära ei olema . Kampsol olema ju kuduma ." ja jälle vaatama peremees ja perenaine teineteise otsa . " mina olema ise häbi , et tema veel valmis ei olema ; kui jumal tervis andma - aehh ! - siis koon tema tulev nädal ära . mina tundma , - aehh ! - juba veidi parem ." peremees ja perenaine pilgutama silm . vaatama siis mõlema nagu käsk peale Villu otsa . haige katsuma supp , mõtlema nagu sööma , langema aga ase peale tagasi : " ei teadma mina , miks sööma ei tahtma , kas hakkama õige vanadus tulema . kas sina - ai jeh ! - lina juba harima ? hea supp küll , aga ei tahtma . mis Mikk tegema - ai jeh ! kui suur lihatükk sisse pannud ! kas lugema juba või veerima veel ? nägema ritsikaraibe , kuhu kargama . ooh ! säh , Villu , sööma sina - see väike lihatükk saama sina . Suur panema ära , Kutsika Krõõt lubama pühapäev siia tulema , ka suutäis ette panema . tulev aasta - ai jeh ! - katsuma kuidagi põrsas ostma ja aed panema , vaene Villu - ooh , ooh ! - lõppema nägu ära kui vari ju . aii jeh !" perenaine andma peremees märk . nüüd olema paras aeg . peremees köhatama , nuuskama nina , vaatama ümber , kõhklema . " Kuu , üleaedne ," - külarahvas ütlema Madli ikka üleaedne , see olema nõnda ilusam - " kuulma , üleaedne , sina andma Villu ära mina ." " mina kasulaps ," ütlema perenaine , kes nägema , et peremees väga aegamööda edasi jõudma . " aii jah ! jumal õnnistama sina - oh , torkama ! - hea inimene , aga kuidas võima mina ilma laps ihuüksi jääma . saun olema kaks ju nii kole ." " aga sina sur - " st !" ütlema perenaine peremees vahele ja lööma tema küünarnukk külge . õnn olema peremees ütlemine nõnda alles alt üles tulema ja vägisi , et haige see tähele ei pannud . " sina tulema ise ka mina ," ütlema perenaine . " ega mina praegu ka veel Villu ei tahtma . see olema aeg ." " sina olema ju ise laps , ai jah !" " suutäis enam või vähem ," ütlema peremees . " andma jumal oma , andma ka võõras ," õiendama perenaine . " ei teadma , mis ime see täna olema - ooh ! - pistma nagu nuga külg sisse . mõtlema ikka täna ju üles ajama - ei saama !" ja tema katsuma tõusma , langema aga valus oigamine tagasi . imelik , et tema see ei märkama , mis tema ootama , et tema ei märkama , miks laps suur , hirmuma silm tema otsa vahtima ja suutäis supp ei olema võtma , ei märkama , et Kuune oma isekeskis pilk vahetama ja oode olema . juba ammu olema terane perenaine ära nägema , et Madli nägu ära lõppema ja tema köha ikka koledam minema , just nagu tema kaduma Jass . aga juba nädal päev tagasi märkama tema , et Madli üks jalg ju haud kallas seisma , sellepärast olema tema ka täna tulnud , et haige viimne tund kergitama , nimelt laps pärast . tema olema ammu Villu ju ise oma surema Jass asemele poeg võtma , teadma aga , et Madli see järeleandmata olema . Villu äravõtmine korral vägisi olema Madli surm olnud . haige oigama kangesti , jääma aga viimaks magama . paks külm higikord tõusma tera tema otsaette , hingamine olema korratu . peremees , kes teopoiss pidi vastu võtma minema , minema kodu , perenaine aga jääma haige juurde valvama . tema silm langema laps peale . " Villu , kas olema hea laps " Villu jääma vaatama . " Villu , tulema mina süli !" Villu vaatama veidi võõrastama , nagu küsima , mis see tähendama , tegema aga , mis soovima . " panema käsi kokku ja ütlema : anna mina andeks mina võlg , kui mina andeks ani oma võlglane . - Soo , hea laps ! kui sina suur saama , siis pea meel : see olema mina kasuema esimene õpetus . olema mina poeg , Villu , olema hea laps , nagu kõik vaga laps hea olema ." mõlema jääma see järel vait . üksi ritsikas kriiskamine ja haige hingetõmbamine , kuulduma . perenaine jääma mõte . mõtlema , missugune kuus tema Villu andma , et kohe uus tegemine ei olema . vana olema muidugi oma laps kõik ju väike jääma . see poolvillane toimne , mis nüüd ait malk seisma , mis teine käis hiir ära sööma , olema paras tema . kas tema küll ju tulev aasta kari minema ? seakari vähemalt võima tema ikka küll ju saatma . olema ikka küll raske võõras laps toitma võtma . kas tema vahest liig rutuline ei olnud , kui tema pere-mees nõu andma Villu kasupoeg võtma ? võõras laps ? oma juba kaks tükk . poisslaps , kas see kasinalt tegemine olema ? nagu soldat ! nuga kaduma laud vibupüss tegemine , ei olema aknaklaas ega riie pidu . Enn kui nägema , juba auk sees , juba ära lõigatud . sukk - kingapael lõikama ära . Sea kisen-dab üks ju kaelapidi aed vahel , seal kukkuma teine tiik . ja nüüd veel kolmas ... aga tema olema vaenelaps - hea , õnnetu inimene laps . oh ei - kuis mina nii vali võima olema , - Jeessuke , andma andeks ! vaene laps , mina tahtma katsuma sina ema olema . nägema , kui kahvatu tema paleke ! küll jumal andma mina ja tema . ja see olema ka nii ilus tegu , vaene laps vari alla võtma . kõik külarahvas aus-tava - noh , eks tema ikka olema ka au väärt ! ja mui-dugi . kui perenaine silm jälle üles lööma , nägema tema , et haige silm pärani lahti olema ja iseäraline läige tema peal viibima . " perenaine - ai jeh ! - sina olema - ainuke inimene , kes mina peale laps armastama - kes - teadma , et see laps - aeh ! - issand õnnistama sina ! - perenaine tõusma ruttu iste ja astuma haige asemele ligemale . see nägu olema sisse langema ja läikima nii veidralt ja võõras , silm olema isevärki nahkne , nõr-kenud lõõtsutamine ei laskma tema rääkima ega istuli olema . perenaine toetama tema . " ooh , ooh ! - mina tundma - et mina tund - olema tulnud - sina teadma - et Villu - mitte - mina laps - vaid - tütar laps - olema - ära ütlema - tema see enne kui tema - suur saama - siis - andma - mina andeks mina - võlg - ku - kui - oma - võlglane - - tema olema surema . kuidas vald oma kulg surnu matma ? mis matma ? kohtumees andma käsk , mõis laud , kolmas , keegi küla-mees , kes see eest küüdikord saama , tooma tema ära , neljas tegema kirst ja saama teopäev , viies andma hobune ja saan , mis puusärk surnuaed viima . Enn kui tema kirst panema , pesema külanaine keha leige vesi ja viht üle , tõmbama puhas särk selg , sukk jalg - kui olema , kirju vöö vöö ja uus sitsirätt pea . kirstu-panek kutsuma koolmeister , kui surija rikkam olema , olema tema vaene , võima see aga üks peremees küla tegema , kes " kiri tundma " ja kes sellepärast see kord kõik silm aus mees olema . koolmeister järgmine kohe . vallasurnu juures ei võima , iseenesest mõistma , koolmeister kõne olema , hea kui juba üks peremees tulema . kirst panema surnu viht pea alla , nõel ja niit ka ligi , et tema seal ilm võimalik olema riie kohendama , kui tema - ärkama . Madli tegema see Kuune perenaine . tema olema seal , kui puusärk välja viima , ja hoidma Villu süli . peale tema ei olnud siin muu kui Kukulinn naine laps , mitte kõik , mõni vaatama oma saun uks ees , teine suur mängukivi otsas . kui surnu saun eest minema minema , laulma : " nüüd surnukeha matma ", aga ainult nii kaugele kui liivik rind alla . Sea saadik jääma laulmine maha , saatja tulema tagasi . kuidas vallasurnu matma ? niisama nagu teine . kellamees lööma kell , õpetaja lugema just seesama sõna , enamasti olema see aga köster , kes vallasurnud haud panema - hauakaevaja ootama niisamuti juures , labidas käsi … " Issa , poeg ja püha vaim nimel , aamen !" kuulaja olema kalm , risti , puu , köster ise ja hauakaevaja ning surnu tooja hobu-semee . mis vallasurnu rääkima ? kes rääkima ? Kuu nüüd . mis tema rääkima olema ? kes tema tarvis olema ? kes tema vaja jääma ? siiski - kui laps õhtu magama ei jääma , kui tema sööma ei tulema , kui tema sõnakuulmatu olema , ütlema : " ootama sina , ootama ! kui sina vait ei jääma , tulema Kukulinn vanaema ja viima sina ära kirikaed !" see vallasurnu rääkima . 5 Kui pajupill ja pasun seal olema hüüdma poiss suu . K. A. Hermann . pulm , pulm ! see olema pulmamäng , mis loodus kõlama , see olema mõrsjaehe , mis loodus nüüd kandma ! kuidas sinendama mets ümberkaudu , nagu sulama tema sinine taevalaotus kokku ! kuidas kajama kaasik karjalane laul , kuidas läikima luht lill , kuidas sinendama Peipsi nagu mõõtmatu peegel ! kuidas siristama lind , kuidas kepsutama talleke , kuidas vulisema selge , karge allikasoon ! kui karas-tav olema tema karjane , kes tema toht torbik suu juurde panema , koer kõrval , kaelkott kael ; eemal loo-makari - lehm , lammas , mullikas : üks sööma , teine pikali maas , kolmas tulema oja äärde ja rüü-pava himukalt … Loodus rind tilkuma rikas anne inimene , jagama täis käsi oma anne , ei küsima , kes tema vastu võtma . inimene üksi tulema ja tegema vahe oma ja oma vahel . siin häilima rukkiväli nagu ilmatune vaip tuul käes , nagu puri , seal sinetama tõuvili lopsakas kasvamishoog ; iga pool kasvamine , lubamine , lootus ; iga pool , kuhu inimene käsi piir olema pannud ega oma võim sirutama , lust , lõbu , sirin ja laul - kuldne , kuldne vaba põli … " päits , kus sina minema , näh !" Karjane allikas ruttama päitspea-härg vastu , kes mõte olema heinamaa minema . " krants , võtma !" loom jook-seb kari juurde tagasi , nägema , et tema siin voli ei olema . Karjane istuma kask alla , võtma kott kannikas leib ja silgukarp ja hakkama sööma . koer istuma tema jalg ja vahtima … lootma … Karjane olema umbes 15aastane tubli poiss , aga veider , isevärki nägu . algus näitama see nägu vana , inetu , hale ; aga pikemalt vaatama kaduma see inetus ära , ja miski arusaamatu olema see elav silm , otsaees , mis see nägu koguni isevärki armas tegema . tulema tund-mina , nagu olema tema nägu rutem kasvama ja mehevalmim kui muu keha . see olema Villu , Kuune talu karjapoiss . kasuvanem olema poiss eest hool kandma , nagu nägema . tugev kon-did avaldama tervis , tüse keha jõud . Ema surm ei olema tema vististi palju kurvastama jõudma . siis , kui tema ju aru saama , mis surm olema , ei olnud ka kurbus ema mälestus järele nii suur enam . tema olema rahulik poiss … Ja Peipsi ? oh , see olema tema nüüd ju küllalt nägema , mitu kord . imelik - kui tema sinna tagamets minema , kus Peipsi olema , - ei olema seal miski igatsusvääriline ! kui tema aga kaugel üks puri nägema , mõtlema tema igatsevalt : kui sinna teine poole Peipsi saama - mis seal olema ? Peipsi ise olema muu kui vesi … Ei olnud - tõesti ? järv ise küll mitte , aga see pilt , mis tema Kõrgepalu Kuusemägi nägema , see kord kui hunt tema õlg hammustama … see ei olema ka vist järv , mis tema seekord liigutama , vaid miski muu … seesama , mis kordama tema meel nii imelik tegema , kui tema mets all istuma , üksi … Või kui tema ümber mets nii vaikne , nii mõte olema , nagu tahtma tema tema miski ütlema ... Või sügis , kui vaikne ilm leht pikka-mis maha tulema … tasa … keerlema … mis see ometi olema , mis siis tema meel nii imelik tegema ? Või kui kurg kõrgelt suur pikk rida üle pea lendama ja soo-jale maa minema ja nagu jumalagajätmine üksik hüüe alla saatma … Soojale maa ? ah jaa , see tema imelik tundmus tulema küll see , et tema kord mõis vaimutüdruk üks laul kuulma , mis kurg minek kõnelema . vaim kolkima lina ja laulma : " tee , tee , kureke , üle mets , maa ! üle suur linn , üle meri ka - ikka , ikka lõuna poole , kus Egiptimaa ." kust tüdruk see sõna saama , kes see teadma . aga kui tema üksinda mätas istuma , kui kõle sügistuul tema peale puhuma , kui pilv kõrgel , üks tomp teine järele lendama , siis olema tema rind nii imelik arusaamatu igatsus , ikka nagu helisema tema kõrv : " ikka , ikka lõuna poole ! ", siis nagu tahtma tema ka sinnapoole , nagu tahtma tema ka ise tiib , et siit ära lendama , kaugele , kaugele … mis võima aga maailm kõik ära olema ? see imelik maa , mis piibel rääkima , see inimene , kuningas ja tema vägi , sõda ja kange mees ? ükskord püha-päev õhtu , kui külamees Kuune pere tulema , kõne-les Tõhu Andres , kuidas Prantsus Moskus käima . kui Riia all sõdima , siis müdisema maa ja põrisema akna-ruut . hm - hirmus ! - kivi purustama teine-tee , kui piik katki läinud ! olema tema seal olnud , küll tema siis Prantsus olema näidanud ! kas prantsuse inimene ka niisamasugune olema kui mina ? kas tema siis tõesti inimeseliha sööma ? kuspool küljes pidama küll see maa olema - kas sealpool Peipsi , sealpool Kukulinn või Kõrgepalu ? Või seal , kus ilm ots olema ? kus päev mägi sisse looja minema ? Püssi-Madis , kes kakskümmend viis aasta kroonu peal olnud , ütlema , et ilma ots seal olema . ükskord , kui tema laev meri peal sõit-nud , saama tema ilma ots juurde ja pidama üle äär alla kukkuma , saama aga veel aegsasti laev tagasi keerama . missugune olema meri ? vist palju suurem kui Peipsi . missugune olema laev ? kus olema see suur uhke linn , mis nii palju lugu kõnelema ? ah , kui see võimalik olema nägema ! " üle suur linn , üle meri ka ." imelik , kuidas see sõna nüüd ikka tema meelest ei minema ? nagu kiskuma , tõstma , tegema nagu haige , olema aga siiski jälle nii hea … Pilv , pilv ! lendama edasi , aga olema nüüd palju tuttavam , armsam . nägema , see tükk seal olema just ratsamees nägu … Kuidas tema kihutama ees nagu kindral , teine kõik tagajäre nagu sõjavägi ... nägema , nüüd lööma kokku , nüüd olema nagu suur kohav puu … Nüü kaduma tema Kõrgepalu Kuusemägi taga ära … " ikka , ikka lõuna poole , kus Egiptimaa ." ai ! süda valutama ! ja Villu jääma mätas istuma , mõtlema ja mõtlema … Kord kargama tema maa üles ja : " Halih , halih , haliluu , haliluu !" kõlama hele karjalaps trall tema huul , nii hele , nii rõõmus , et see mets kümnekordselt vastu kajama : haliluu !... " see süda olema õige rõõm täis ," ütlema perenaine kodu ait uks peal või lööma , ja peremees , kes teine uks peal pastel tegema , sõnama : " las saama teopoiss , küll siis rõõm kaduma ; küll see seal rõõm välja võtma !" " olema üks imelik poiss kõige oma elamine ja ole-mise ," sõnama perenaine jälle , " ei olema sugugi nõnda kui teine laps . alati nii tõsine nagu vana Muri Madis , kui siis aga kord rõõmus saama , siis olema nagu marutuul . niisugune loom ei olema veel mina nägema - kõt näh , või koor kallale ! - tema võima tubli mees saama ." " miks ei võima ." perenaine aga kipitama nimelt miski süda peal ja praegu olema paras aeg . " Peeter , mina mõtlema , kui sina - kord silm kinni panema , olema ju vana ." " Särk olema ihu ligi , surm veel ligemal . Või kes keegi päev olema lugema ," vastama peremees ja koputama pastel õmblus . " ja Mikk olema mõis - nägema ikka kassiroju ! - toa-poiss ." " andma jumal tema tervit !" " ja taluma , mina talu " " olema mõis oma ." " sina nüüd ikka ei saama aru , või ei tahtma aru saama . mina mõtlema , et kui sina ära surema ja Mikk olema mõis toa-poiss , siis ei olema Kuune talu peremees ." " see teadma igaüks ilma mõtlemata ," ütlema pere-mees , kes täna aru ei saama , mis perenaine tahtma . " siis olema paras , kui sina taluma Villu andma ja tema mõis peremehe-kiri laskma panema . see olema ju aeg , Villu ei olema veel mees , aga ega see viga ei tegema , kui mina aegsasti see peale mõtlema . Villu olema tubli poiss , tema võima sina tubli mees tegema ; mis sest , et tema vaene-laps olema ." " see olema ju mina ammuaegne mõte ," vastama pere-mees , " mina arvama aga , et sina vahest see ei tahtma , et oma laps kõrvale jääma ." " saks tulema nüüd enam talupoeg , kuulma nüüd ! mis Mikk mõis viga olema . nööp ees ja taga , kärin taga , kui astuma . parem mõis kupjakepp kandma , kui et härra vahel kõrv näpistama . noorhärra ei olema sugugi ka kuri inimene ." " soo-oh !" mõlema vaikima . peremees riputama pastel , mis homne vaimutüdruk pidama saama , pael+upidi nael otsa ja tahtma minema , kui korraga nägema , et värav keegi tulema . " nägema , ikka nägema , Kai , mõis vahimees tulema , ei teadma , mis see pidama käima " perenaine panema ehmatama võikauss käest ; peaaegu pidama see katki minema . võõras ei tohtima koor nägema , siis ei minema tema kokku , teiseks ehmatama tema vahimees sõna . tulija panema praegu värav haak kinni ja seisma se+l-jagama tema poole . olema üks kärme kõbus mehikene , paks villane kampsun selg , paigatud püks ja viisk jalarätt jalg . pea olema sügavasti kübar sees ja näima peaaegu paljas , üksi kukal peal olema veidi valge ude-mina nägema . sellepärast küll kübar nii alla olema langema , sest enne olema tema muidugi paras olnud . nüüd keerama tema ümber ja tulema kärme , lühike samm tuba poole . alles pool tee peal märkama , et pererahvas ait ees olema , ja pöörama sinna . hehe , hehe , mis palav ! tema vaatama suur kübarasirm alt üles , kusjuures tema aga pea selg pidama ajama . tubakas ja tulenõu olema üks , pussnuga tupp teine pool peal . " hehe , hehe , olema aga täna kuum küll ! kohe pea saama lige ," kõnelema tema , nagu nägema , küll iseenese , aga nõnda kõvasti , et see ka teine võima kuulma . nüüd olema tema ait trepp ees . tema võtma kübar pea ja pühkima käis silm . " tere , tere , Kuune peremees ." " tere , tere , salu-onu . noh , mis kuuluma , kuidas käsi käima " sõnama peremees , kuna võõras trepp äär peale maha istuma . " ikka käis läbi !" " kas poeg ju naine hakkama võtma " küsima perenaine , sõrm suu ääres . " hehe , hehe , ei võtma teine ikka veel naine ei keegi ," vastama salu-onu piip suu seadma . " vai ep olema veel aeg naine võtma ja olema . vai tüdruk eest ära jookse-vad " " kuidas siis ! vai ikka aeg ei olema , et ... " kas naine-laps terve " küsima perenaine . " terve seekord , jumal tänu . - no kuidas siis sina oma pool elama " " olema terve küsima ! ikka tasapisike ." salu-onu panema piip kõrvale ja vaatama ümber . " olema hüva inimene ja andma mina kapp kali - puuh ! olema aga see üks palavus !" perenaine astuma aitama ja tulema valge , puhas kibu võõras juurde . " petipiim tooma , kali olema praegu ju vana ." " aitüma ! aitüma ! küll olema suur janu - äähh !" salu-onu andma kibu tagasi , võtma taelatükk küljest raasu-kese , seadma tulekivi peale ja hakkama piip peale tuli lööma . " sina ikka asi ka olema " küsima peremees , kes selili aed najale toetama ja rohkem mõtlema kui muidu . " vai sinu-sugune mees ilmaaegu käima ." " olema ikka ka natuke . hehe - hehe !" " olema vist tähtis asi " küsima peremees ja nüüd kippuma ka ju tema köha peale . " ei teadma mis siis tähtjas õige . hehe ! kas sina oder tänavu hästi üles tulema ka ? hehe !" peremees aga mõtlema muu kui oder peale . " ega ometi mõni halb asi olema " " opman käskima sina homme oma karjapoiss mõis tulema ," vastama salu-onu viimaks . " Issa ristike , karjapoiss !" hüüdma perenaine . " Jumalukene , mina ei olema ju keegi tegema , peremees . Jeesuke , mis tema ometi pidama tahtma . salu-onu " " minema võtma kinni ! kuulma , opman ütlema kirjuta-jale : " küll mina tema jäneseliha himu ära ajama ." kes teadma , mis tema jälle seal olema või mis metsavaht kaeba ." rahuline pererahvas peale olema korraga hirm ja argus langema . vahimees tundma , et tema enam siin hea ei olema olema , ja jätma jumal . " ära muretsema , Peeter , ära muretsema ! sina olema üks see vähene peremees , kes ilma kubjas ja kasakas hoop olema jääma , ega tema ka nüüdki sina hõlmama hakkama . karjapoiss - tema asi näima see õieti olema - kriimustama tema küll vist ära . ära sina muretsema , pere-naine , keegi ." veel rutem tippsamm kui tulnud , minema salu-onu minema . onu olema hea käbe mehikene , kes mõis ligi väike maanurgake harima olema , mis eest tema mitte teoorjus ei ori . elav ja terane , olema opman tema mõis vahimees pannud , kes see eest mitmesugune kohus olema täitma : mõis käsk laiali kandma , mõis väljama vaatama , et talupoeg loom ega hobune vili ei tulema ; mõis luud tegema , rehepapi abi olema , pereköök puu ja proua alam köögitüdruk süsi muretsema ; veskijärv koka värske kala püüdma ja see järele vaatama , et koerapoiss hurt iga päev kord välja kõndima viima . üksi salu-onu võima nii suur amet kord saama , muudkui salu-onu olema jälle täiesti salu-onu . ehk küll mees iga päev higi ots pühkima , olema onu tundmus , nagu võima saks kord aru saama ; kui kerge põli tema olema , ja see tema käsi ära võtma . onu arvama , et tema opman õige tüssama , kes tema sellesamake eest maa ilma teopäev andma . küll olema põli ! ah , aga see jalg olema nii kange ! ei teadma , kust see ometi tulema ? hommik ei saama lava kuidagi maha ! eks olema , vana inimene juba , kont kange ! meiesugune asi nüüd ! eks mina olema jumal see looma , mis olema ? eks mina olema see vaene Kai laps , nagu kirikhärra ütlema . oma meelest olema kõik nõnda , nagu pidama olema . peksa saama küll mõnikord üsna jumalamuidu , mõtlema onu , aga mis see mõni ime olema . miks ei peksma , kui olema , kes peksma ! härra peksma opman , opman aidamees , aidamees kubjas , kubjas teomees , teomees teopoiss , teopoiss kari , karjane koer - miks ei peksma , kui vaja peksma … Nõnda mõtlema salu-onu , kui tema väljavahe tee mööda mõis poole tagasi tippima . " Peeter - - Peeter , tulema siia !" see olema Kuune perenaine , kes senimaani ait uks peal seisma , käsi ristima , aga kes üks mõte tulema , mis tema ruttu aitama sundima astuma , ja nüüd võianum ees seisma . Peeter , nägu tume , suu ümber trotsiv joon , astuma aitama , kuhu kutsuma . " nägema !" " võianum !" perenaine ütlema , ehk küll keegi tema juures ega kodu olema , Peeter kõrv sisse : " see viima opman !" Peeter saama aru ... " hali , hali , haliluu , haliluu !" kõlama mets ... 6 mis vara vaikselt mina põu tuikama , kui noor mees olema sirguma ? F. R. Kreutzwald . pikk ridaspuue rida . kohav vaher kaks pool lai õige tee ääres . kõrval maa kuum juunikuu päike kõrvetus , mis sinine taevas otse pea paistma , vilu ja armas puu all . ilupuiestik . purskkaev oma säten-dava vesi . loss või loss moodi uus aeg ehitus oma tornike , lipuke , aken rida , palkon . see olema mõis . ilus Murumägi mõis . loss eest , ilumets seest , seal , kus kerge valge rii telk , lainetama imelik hääl . nagu kivi veelaine rõngas sünnitama , nõnda paisuma tema , ringima üksteise läbi , võtma üksteise kael kinni , tantsi-vad , hõiskama õhulaine virvendama , just nagu päike hõbetama torn katus sätendama ; - siin paisuma tema üksainus magus hääl+temeri - nii pehme , nii mahe , seal külvama tema nagu sätendav hõbe tera kergelt tiba laiali … Kargab siis kui marutuul tammemets ... mühin , raksumine , põgenemine , hirm , vaikus … sealt , sealt ärkama tasane arg hääl … magus ... kosutav , hõiskav , nagu olema pime võim võide-tud , lepitud , nagu pühitsema tema suur üleüldine võit ... vaene poiss , kes sina tükk maa eemal opman tuba juures seisma - kuulama , nägu kahvatama nagu surnu , silm hiile , nagu tahtma pea seest välja tulema , rind rappuma , nagu tahtma hing sealt välja tulema ja iluheli meri ujuma minema ; vaene poiss , ära eksi , sina ei olema mitte taevas ! sina kuulma siin toanurk juures , et tuba sina peale kohus mõistma see jänes pärast , mis sina pael püüdma , et aeg viitma , teadma , missugune karistus sina ootama ! sina ei olema mitte taevas , sina olema mõis , olema Villu . see ei olema mitte ingel laul , mis sina kuulma , see olema Beethoven sonaat , mis mõisapreili klaver tulema ; see valge kerge kuju ei olema mitte murueit tütar , vaid tantsija neiu , kes noorhärra sündimispäev pidu naabermõis olema tulnud . teadma sina , mis üks sündimispäev , mis üks kõrgesti harima õrn neiu , mis üks Beethoven olema ? vaene poiss , kust võima sina see teadma ! kes ütlema sina see karjavainu , kus sina oma metsakohin kõnelema , kurg laulma , Peipsi kohin ohkama , - kes ütlema sina Kukulinn saun lava õlg , kui sina palavalt õhkama : oh kui see mets , kui nüüd see mets vari ei olema ! kes ütlema sina karjamaa niisugune asi , kui sina maailm linn , sõda , kuningas , meri ja laev peale mõtlema , - kes ütlema sina see ? kes tooma sina sõna , et üks muusikavürst kord maailm elama , kes kõik see hääl , see kutsumine , mis sina mets ja järv kohin , maru mühin ja mardus kiljatus kuulma , üheksain-saks muusikatükk kokku valama , - taevas hõiskama , põrgu mässama ? kes vägev hääl nagu vastupidamata laine sina hing peale langema , kui sina tema kuulma , kus ainult hing hing kõnelema , meister ise suremata hing ! Sea selguma nüüd , mis sina igatsema , mis sina püüdma , tahtma , mis sina kord Palupera Kuusemägi otsas arvama nägema , mis sina ka nüüd jälle nägema , aga mis veel paksem mets kui enne varjama - veel paksem mets ! Kukulinn laps ja Beethoven - oh kui sina ise see peale mõtlema oskama ? sina linavalge kahvatama pale ütlema see , et sina see peale mõtlema oskama , sina rahutu silm , et sina see mets nägema , mis see vahe varjama - ära katsuma iial tema oma nõder jõud laastama hakkama ! olema enne sina anne hilp alla magama jääma , olema jääma , jääma iga päev ja saama ikka veel jääma , niikaua kui maailm seisma . see hiiglane , elutõde , olema igavesti äravõitmatu , igavesti pidama tema hommikutäht sõda , igavesti kestma ilma võit sõda tõde Kalev ja luuleingel vahel , igavesti jääma täht mina kaugele , ja see surelik , kes tema peale saama , minema tema isu ära . ja õigus , rikkus ? püüdma see saama , aga ära vihkama see , kes tema olema . sina tegema seesama see asemel , mis tema olema tegema . tema olema inimene seesama tundmus mis sina , ja ka hea inimene , ehk tema küll sina aru ei võima saama , sest et tema oma aeg vang olema . tema olema ise sina parem hakanud pidama ; see tema ei nägema , et sina süda see-sama liikuma , mis tema süda , sest vari olema ka see silm ees , mis tema pilk varjama . sina silm varjama vaesus , tema oma rikkus - ühesugune varjumets tagune olema mõlema , olema mõlema pool . kõik mitte ! opman tuba pidama kohus . opman - kirjutaja ja ühtlasi peakohtumees . kohtumees ja peakohtumees olema küll . ka - see hall kuub olema igatahes seal ja tema ise leidma ka sealt seest , kui teravamini vaatama hakkama . opman aga olema otsusetegija , üle-kuulaja ja maksmapanija . kuulama , kuulama . asi olema selgem kui selge . Kuune talu karjapoiss olema pael maha pannud , metsavaht ise olema see nägema , aga tema sinna jätma , et süüdlane süütegu pealt käsi saama . ja teine päev leidma metsavaht jänes pael , jääma aga põõsas taha vaatama , kuni Villu jänes tulema ära võtma . ja tema tulema . ja Aru peremees , kes puukoorem kodu viima , nägema ka , et see nii olema . küsima Aru peremees käest . Tõsi ! peremees ei tahtma küll tunnistama , see tunnistama tema kohmetu nägu , aga - ei , kuidas tohtima tema mõis vastu olema ? otsus olema teadma , kuidas tema tulema . veel ikka seisma poiss väljas , veel ikka jooma tema hing himukalt see hääl , mis ülevalt lustmets aiamajake tulema . " poiss , mis sina vaatama " see olema sügav mehehääl . Villu pöörama ümber . tema ees seisma kõrge sirge noormees , mantel üle õlg , õlgkübar must lint pea ja raamat käsi . tungivalt vaatama tema must põlev silm , lõug katma ilus must habe , nägu olema nii selge , usaldatav , et Villu kohkumine varsti kaduma . " kes sina olep " küsima jälle noormees , kes juba kogu see aeg üks sirelipõõsas vari talupoiss tähele panema , kuidas see liikumata nagu kivikuju muusikahääl kuu-las , kuidas tema kahvatama ja kuidas tema silm särama . see olema Murumägi mõis noorhärra , kes Tartu suurkool eile kodu olema tulnud . see silmapilk viima üks mees vits kohtutuba , mis tema kaevuküna välja võtma , ja kaks mees , teine see kasakas abi , tulema Villu tooma . poiss silm hiilgama imelikult … " mis see poiss tegema " küsima noormees mees . mees võtma müts pea ja kasakas abi , kes ju peen komme mõistma , ütlema : " kuidas härra käskima . see poiss olema jänes püüdma ja kohus mõistma tema kolmkümmend ." noormees silm vaatama küsima ümber , kohtutuba , mees , vits , poiss peale , ja tema astuma kohtutuba . kohtumees tõusma püsti ja kummardav aupak-likult - opman kõige rohkem . " kuidas , kas see poiss olema süüdlane " " jah , aus härra ," vastama opman , " tema olema mõis jänes püüdma hakanud . valu niisugune talu-poja - " mina küsima kohtumees !" " jah , aus härra , opmani-isand rääkima õigus ," vas-tab peakohtumees ütlemata vaga nägu . tema olema see anne , et tema nägu väga vaga minema , kui tema suurem inimene kõnelema . " tema olema tarvis nii andma , et eluaeg mäletama ," ütlema opman , kes noorhärra iseäranis hea meel tahtma tegema , sest vanahärra sõitma tund aeg eest ära Saksamaa ja mõis ülemvalitsus jääma poeg hool . " vaja olema tema nii andma , et tema jäneseliha himu - " vait !" opman ehmatama , imestama , aga kohtumees ees ei tahtma tema ka mitte oma au kaduma laskma . " armuline härra - eksima - vanahärra laskma nii-sugune mehiselt parkima , kui tema tema käsi saama . ükskord panema tema - " vait !" " see poiss olema kang - " vait , inimene , ükskord jääma . see olep mina papa jänes . kui mina tahtma , et pidama jääma peks , siis ei peksma peks . Olep mina jänes , siis olep mina asi ." opman , aga veel enam kohtumees ei teadma oma kõrv uskuma . see olema saks , härra ise poeg , kes nõnda rääkima ; talumees süda algama parem aeg lootus , opman aga mõtlema : " no , no , kollanokk , laskma saama koolipink enne ära , olema veel õelam kui vanahärra olema ." Väljas jääma noor üliõpilane poiss ette seisma . miski näima tema meel liikuv , mis nüüd niisama tema hing ülendama , nagu see , kui professor vaimustama sõna maailm rahvas saatus kõnelema noor kuulaja süda kaasa kiskuma ja vana Rooma ja Kreeka aeg kui elav , praegune tegema . kõik minema see süda , vähene jääma ka sinna . " poiss , kas sina oskama lugema " " jaa ." " oskama ka kirjutama " " jaa ." " imelik poiss olema . keegi siin maa ei oskama , koolmeister isegi veel ei oskama . kust õppima ? jänes pärast enam ei kartma ." kartus ei olnud see poiss senini veel miski tund-nud . mis seal põu olema , see olema valu . " mõis toapoiss käest ." " toapoiss tuttav olema " " mina kasuveli ." " kust oskama toapoiss " " mõis noorhärra õpetama , ütlema tema . noorhärra pida-nud ükskord mustlane käest nahk peale saama . see häda päästma tema mina kasuveli , kes aga ise must-last parkima jääma , ning ka noorhärra pilt , mis tema must-laps tahtma tegema , minema kaotsi . see tänu õpetama noorhärra tema kirjutus selge ja ka mõni sõna saksa keel ." " Soo , soo ! see noorhärra võima siis vist üks hea härra olema " " mina ei teadma . mina ei olema kuulma , et keegi härra hea olema olnud ." " aga kui üks noorhärra , nagu see , kes mina kõne-leme , toapoiss lugema õpetama , kas see ei olema hea-dus " " kui tema see eest terve nahk , toapoiss oma aga kat-kine , siis olema see tasumine ." " hm - terane poiss ! mis nimi olema " " Villem ." " hea küll , Villem . kui sina härra või - seltsimees mustlane riid minema ja see tema kallale kippuma , kas sina ei avitama oma härra " " muidugi , aga mitte enne , kui asi selge olema olnud ." " mis asi enne selge olema " " kes õigus , kas härra või mustlane ," vastama Villem kindlasti . " hm , tark poiss , tark poiss ! aga et see härra maa olema , mis peal mustlane asuma , siis olema õigus härra pool " " siis lööma tema oma tarkus mustlane kalla minema , mitte aga toapoiss rusikas abil ." ikka rohkem meeldima noor mees julgema terane talupojapoiss . tema vaatama mõte raamat peale , mis käsi . " säh , võtma see raamat ja lugema . see olema maa-keel kirjutama . maamees ka kirjutama oskama , maa-mees ei olema rumal . ja siin see teine raamat kirjutama saks , aga maamees armastama . ütlema isa , et mõis tulema , mina tahtma tema rääkima ." lööma mantel õlg koomale ja minema . imestama vaatama kohtumees ja opman kohtutuba uks ees , kuidas noorhärra tükk aeg talupoiss nagu omasugune kõnelema . peakohtumees vaga nägu paistma nii rumal ja imestav , opman oma häbi pärast nagu kupatama kurk , üksi kasak olema päris rõõm ise , et tema täna vaja ei olnud kisa kuulma ega täkkima . tema ei teadma isegi kuidas , aga tema olema ikka nagu hale , kui tema inimene ihu peale pidama lööma . viskama see amet hoopis käsi , aga naine ja laps tahtma toitma , ei saama kuidagi ! kirik juures hoidma kõik tema nagu eemale , ja see olema siis niisamasugune halb tundmus ärataja , nagu see , kui tema ju käsi tõstma , et lööma . jaa , mõnikord laskma tema parem ise lööma , kui tema see eest teine löömine lahti pääsema . see olema kergem kannatama . ükskord rääkima tema see õpetaja , aga see arvama , et karistus tulema jumal ja karistaja olema jumal käsk täitja . aga see ikka nagu ei tahtma aitama , ega olema tema oma amet mitte täiesti rahul . Villu kõndima puiestee mööda mõis välja , pidama ime-lisi mõte täis . sulatav muusikahääl olema veel ikka tema kõrv , kerge , valge , elama murueit tütar tema silm ees . mis see olema ? unenägu ? ei . tema olema praegu kaks raamat käsi ! masin " Näddalaleht " köidetu ja krahv Manteuffeli " valm ". ja imelik see tundma härra oma pärimine ! kes see olema ? olema see siis tõesti tõsi , et tema peksmatult mõis pääsema ? kas see mitte unenägu , mitte ka taevasolek olema , mis tema voli nõnda vangistama ? siis olema ometi miski sellesarnane tõesti ilmsi olema , mis Tõhu Andres nii palju teadma jutus-tada : metshaldjas , muruneid , näkk , kes kõik vaene karjapoiss kuningaloss juhatama ja tema kuningas väimees tegema ? olema see tõesti inimene , kes see ilus hääl sünnitama ? tema meelest olema , nagu seisma tema teine kord Kuusemägi ja nägema imeline sina-vat vesi . ja nagu seisma teine kord põline laas see vahel , mis tema üksi mägi ots nägema , ja see vahel , mis tema täna kuulma ja nägema . imelik , imelik … Aga mis ... olema see jälle silmaviirastus , mis tema seal nägema ? ei , sealt tulema tõesti kaks muruneid eemalt puiestee mööda tema vastu , üksteise käsi alt kinni hoi ! kui ilus olema tema kuju särav päike valge , kui kerge aste - nagu ei puutuma jalg maa külge ! lumivalge riie katma nii ilusasti sirge keha , rind , käsi , kael … nagu luik olema tema , või ingel , või muruneid - nõnda just olema tema Tõhu Andres juttu ja nõialoss lugu tema meel jääma . ei , tema rääkima teineteise , naerma nii hõbeselgelt , kui talupoiss imestus nägema - see olema elav inime-sed , see olema vist sündimispäev külaline ? kerge õlg-kübar liikuma sinna-tänna elav jutuajamine , lipendama lindike kübar küljes liikuma nõnda ise-värk ilusasti , kui üks või teine jutt sekka oma näkisarn peakene nikutama ... ei , sarnane nõiduskuju olema tema veel ilmaski nägema . Villu ei panema tähele , et tema otse kesk teerada seisma olema jääma ja vastutulija kitsas olema mööda saama . pisem see olema liiga kaugele kähar vaher alla tungi-nud . Enn kui tema teadma ette vaatama , olema üks madal kaaluv oks tema kübar pea ära tõmbama ja ilus juukse-pats ise olema oks küljes vang . " ai !" kiljatama ehmatama muruneid , kes hirm , kuna tema alles paar silmapilk eest nii vallatult naerma . ruttu astuma Villu neiu juurde ja katsuma vangistama juuksepats oksasarikas küljest lahti tegema , mis aga sugugi nii kerge ei olema . juus olema pehme ja kähar kui siid , ja et oks tema lahti tõmbama , hakkama tema isukalt iga poole kinni . viimaks ometi , kui ju ka teine seltsiline kohmetus toibuma ja abi tahtma tulema , minema tema kord neid vabastama . nüüd tõstma tema ka maa õlgkübar ja andma see tema omanik käsi - see kõik tegema tema täis rahu , nagu lõikama tema korv vits . neiu vaatama oma aitaja otsa - tema ümmargune peen lapsenäokene olema imestav ja tänulik , ning uudishimulikult viibima suur selge sinine silm tõsine , rahu-lise talupoiss näol . " hea poiss , tänama - sina !" kui pehme ja tänulik olema see hääl ! niisugune ei olema Villu veel enne kuulma . see tulema nagu kustki parem ilm kui see siin , kus üksainus jänes pärast inimene kolmkümmend võima saama . ja see tulema see neiu suu , kes nii vallatult naerma , kui talupoiss tee peal samba seisma . seesama neiu suu , kes nii puhas , selge sinisilm olema - kuna tema tema otsa vaatama , - nii - nii - pehmelt ! tema seisma ja - nii hea olema see - vaa-tab veel kord see silm , mis , nagu ei olema tema senine arvamine rahul , veel kord talupoiss tõsine nägu tunnistama . isevärki hea olema see , kui tema vaata-vad … " mina - mina - jääma tee ette - mina süü !" kogeldama Villu vabandus . " ei , poiss , mis raamat sina seal olema " küsima teine neiu , kui Villu raamat maa üles võtma , mis tema enne rutt maha visanud . küsija seisma samm kolm eemal , ilus , külm ja vali olema tema küsimine . " ah raamat " vastama Villu küsija tunnista . " ehk sina - käima kuskil - küsima teine veel terava-malt , ei saama aga oma küsimine lõpetama . " aga Adelhei - see ehmatushüüe tulema väiksem neiu suu , kes nägu punane olema läinud ja nüüd noomivalt oma kaaslane peale vaatama . Villu seisma , - kahvatu , - trotsiv vaade silm . esi-mest kord oma elu tundma tema üks piste süda ... esimene kord mõtlema tema see peale , et tema olema Kukulin-nas üles kasvama … " kui sina see raamat oma pidama - võtma tema ," olema kõik , mis tema ütlema võima . " imelik poiss !" ütlema nüüd pikem neiu nagu veidi häbenema . " mina tahtma üksi teadma , kes tema sina andma . talupoiss ei kõndima mitte raamat ." " tema andma mina üks noorhärra , kes mina - ka kohtumees käest päästma ." " Sooh - üks noorhärra " küsima mõlema neiu üks suu . " missugune see härra olema " " missugune - kes tema olema , see mina ei teadma - mantel , õlgkübar , must silm ja - enam mina ei mäletama ." " mina vend !" - " Hugo !" hüüdma kaks imestav hääl ühekorraga . kerge puna lendama üle noorem nägu . " see olema tema maitse järele , talulaps järele vahtima ," naerma Adelheidi nimetama neiu , " aga et tema tema koguni raamat kinkima hakkama , see nüüd ei olema mina uskuma - mis imeline asi nüüd aga ülikool noormees pea panema ! - Või minema , poiss . - pea , kust sina olema " " Kukulinn ." " Kukulinn . ah soo , sealt vallavaene küla . kes sina isa olema " " kasuisa ." " see olema nüüd . aga enne " Villu kahvatama . " Ema " " kasuema ." " kes olema pärisema " vaikus . " ei , ei , see poiss suu pidama iga sõna nagu ostma - mina arvama , tema olema vist veel uhke koguni . minema !" Villu minema , aga väiksem neiu tasane pilk langema nagu palk tema nägu , mis ütlema , et tema oma seltsiline viis mitte rahul ei olema . okas torkama tema jälle … - - - - - - - - - - - - - - - - - - " Adelhei ," ütlema teine neiu , kui tema käsikäes jälle edasi kõndima , " sina tegema see poiss ilmaaegu hai-get ." " ei , ei - vaatama ometi õrn süda ! haige ? kust võima mina teadma , et see raamat mina vend tema olema kinkima ? see sulane ja külalaps jooksma siin iga päev tosin kaupa ümber , ja kes võima teadma , kas mõni mitte miski kustki ära ei varastama . linn tahtma uulitsapoiss mina lage varastama , kui aiapoolne aken lahti jääma ." " see olema uulitsapoi . mina mõis ei olema veel ette tulnud , et laps miski olema varastama ." " ohoo , see kõlama ju kui kaitsekõne , mina Helenekene . trööstima ise . mis - haigettegemine puutuma , siis olema mure , talupoeg ei olema sugugi nii õrn kõr-vad , et - " Adelhei !" " ei , ei - mina minema viimati tüli koguni . see talupoja-poiss tulema koguni Helene v . B. kaitsja . üleüldse " - pehme naeratus viibima Adelheidi näol ja õrnemalt rõhuma tema käsi oma seltsiline ümber - " olema mina meel pidama tuletama , et sina ja Hugo maitse iga tükk ainult ühesugune tohtima olema ." " ei sugugi !" hüüdma Helene , kes ise ometi üleni nägu punane olema läinud . " mis mina ütlema , ütlema mina ise parem äratundmine järele . sina tegema tema haige , - olema sina aga tähele pannud , kuidas tema kahvatama , kui aru saama , mis sina mõtlema , ja kuidas tema silm - " mis , nagu nägema , sina pea olema hakanud , " põlema ", tahtma sina küll ütlema . see kõlama ju väga romaanilik - ei ja , rüütel adranik tulema üks öösel kui rüütel kesk-aeg ja viima oma ilus Kuningunde kodu - Hugo vaa-daku , kuidas mõrsjaröövel kätte saama , - ha - ha ! sina aasta mõtlema muidugi nii , - eks , mina sõbrannakene !" " sina mõnus pilkamine meelitama mina jälle ära , Adelhei , aga õieti pidama mina sina kuri olema . sina vaatama üleüldse talurahvas peale kõrgilt , - mitte kui see peale , kes talupoeg olema , et tema see pidama olema , vaid kui ei võima tema muu olema kui talupoeg ." " trehvatu ." " see olema aga vale vaate-seisukoht , tõesti vale ." " näiteks " " näiteks olema iga aeg ja iga maa talurahvas seast suur anne mees tõusma ja ajalugu elama jää-nud ." " nagu mina see ise ei teadma ! see olema aga teistsugu-sed rahvas , Helenekene ; see rahvas seast siin ei tõusma iial niisugune ." " Soo , soo - kui naine poliitikaasi arutama , siis pidama ilm küll paradiis saama , või - käru peal prügi-hunnik aetama ," hüüdma tugev tenorihääl , ja Hugo , kes vaher alt pink pealt praegu üles tõusma , tulema vaid-leja neid naerma vastu . tema olema neid tee vastu tulnud ja siis pink peale maha istuma , kuna tulija tema aga vaidlus pärast sugugi tähele ei olnud pannud . " sina tulema tulevane maapäev Riia saatma ja seal tahtma mina oma äravõitmata õde ütlema , et ka see rahvas seast mees võima tõusma , juba olema tõusma !" " kes aga juba nüüd sõjariist käsi maha panema ja ise alla andma ," naerma Adelhei , " sest üks kaks vastu olema ometi liig julgus . kus noorhärra-mõttetarklane ja preili-kaastundmus von B. ise ühendama , seal olema asjata katse vastu panema ." 7 Läksin , tilluke , tegu , vaba vaimuke , vagu . " käi , Küüt !" " punu , vagu !" " astuma !" " nõõ , nõh !" see olema mõis põld . kõrvetavalt paistma juulipäike , tulipalav olema muld . teomees kündma kesa . higi til-gub inimene otsaeest , vaht hobune ja härg selg mööda maha . kubjas kõndima , kepp käsi , üks juurest teine juurde , kiitma , laitma , kiruma , ähvardama . Kord ilmuma ka kirjutaja või opman õlgkübar välja serv nähtavale , vaatama , kaduma jälle . süda tuksuma , kui õlgkübar eemalt valendama , hingama kergemini , kui tema kaduma . õhk olema raske kui saunaleil . maa olema kõva kui paepank , ammu juba ootama igatsus vihm . siin murduma ader , mis kohe parandama hakkama , kuna kubjas kiruma , seal aga - vaatama teomees , kuspool kub-jas kõndima , et nii tasakest laskma kui võimalik : aeg ori , aeg härg ! see olema aga üksi seal võimalik , kus künd jaopärast ei olema . kus vakamaa kätte mõõdetud , ja see olema enamasti kõik , kui põld niisugune olema , et mõõtma saama - seal ei saama pikaline olema . täna ometi olema üks niisugune õnnepäev , mis teo-mees niisama ootama nagu jõulupüha . kitsas põlluriba heinamaa ääres olema nii sakiline ja sopiline , et tema vaka-maa panema ei saama , sellepärast huupi käsi olema andma . siin olema nüüd aeg ja võimalik " venima ", nagu teomees ütlema , see olema siis , kui kubjas juures ei olema . muidugi teadma , teadma teopoiss ja mees ka täna , et niisugune venimine peale tihti kepp andma . aga mis sest ! kepp saama muidugi , veni või ära veni . olema kui usin , kes teadma , kust külg siiski kepp tulema . ja - kuidas mina ruttu kündma , kui teine kõrval pikaline olema ja hobune hoidma ? kas tema maa , mis eest orjama , väiksem olema ? parem siis ise ka venima ja - ise venitama laskma , kui see just pidama olema . siin , mõis poolt tulema , põlluriba viimane tipp , mets serv , kündma kolm teomees . see olema Räpsi-Rein , Veni-Villem ja - kolmas olema Villu . kaks esimene olema aga teoselts nii tähtis , terve vald nii palju räägitav , et mina niisugune mees ükshaaval pidama rääkima . Räpsi-Rein , oma kõbus , kärme olek pärast nõnda nimetama , olema peremees üks metsakoht peal , - koguni kehv mees , aga tema rääkima rohkem kui kõige rikkam . juba Rein välispidine mood olema isevärki : tilluke mehike , tedretähniline nägu ja nösunina , mis ots nagu sarv ülespoole üle pea püüdma vaatama , pisi-kese hall silm , mis nagu kes teadma kust ilm välja vaatama ja nagu ühtelugu vigur täis olema , ümmar-gune , käbe keha ja lühike jalg , kuna tema ruttu käima ka natuke lonkama . kui Rein teine sekka tulema ja üks sõna ütlema , olema naer lahti . mitte et Rein naerma - hoidma , see ei olema veel terve ilm keegi tegema , vaid see olema juba looma asi , et Rein sõna pidama naerma . ja see tulema küll see , et Rein kõne , nagu rahvas ütlema , " vigur täis " olema . Rein meelest olema terve ilm ainult nali pärast olema ja nali segane olema kõik tema jutt , hääl , mis tema nii mitu viis oskama muutma . ja Rein olema hea hääl . Rein rääkima kartul , mis tema jaanipäev aeg maha pannud ja mis " nõnda üles tulema , et maatü-kid selg tantsima ja aeg ei saama maha kukkuma ". Rein rääkima - nagu ainult Rein rääkima . mõnikord ei olema ometi Rein sõna vähem nali , aga et Rein tema ütlema , siis naerma see ometi . nagu keegi Rein ei pilkama , nii Rein ka keegi ei vihkama . - Rein viht ? see olema veel keegi meel tulnud . Rein saama oma naljakas olek , käbedus kõik pool läbi , ka seal , kus kõige tähtsam mees vald kimpu jääma . sagedasti jääma tema kubjas nagu kaks silm vahele , kui teine käsi halvasti käima . ja keegi ei vihkama tema see eest , see olema ju - Rein ! isegi Rein karm olema naljakas . kui mõni-kord vihm heinaaeg seisma sundima ja teoline mõis viht ja luud tegema , paistma nii , nagu tegema Rein see aeg sees kümme viht , kui teine viis saama . hakkama aga keegi teraselt tähele panema , siis leidma tema , et Rein viima , aga teine kümme tegema . keegi ei olema kade , kubjas mitte , see olema ju - Rein . mõtlemine ja täidesaatmine sündima Rein juures üks aeg . siis ütlema ka : oh , Rein . kui aga keegi eemalt ootama ja kui tulija ära paistma , et see Rein olema , ütlema : ah , Rein ! kuidas Rein oma " räps " nimi kärmus , nõnda olema Veni-Villem oma nimi aeglane olek saama . kõik olema Villem juures veniv , tasane , nagu magama panev . vahest tulema see see , et tema nii tugev olema , nagu Koljat , tugev kont ja keha - iseäranis aga paksune poolest . ükskord lööma Sepp Mart ja Mõnniste Mihkel käsi see peale , et Villem nii jäme olema kui neljavakane jahukott . raskus poolest ei olnud Villem , isegi mõistma , tagasi . kui kord opman heinakoorem laskma kaaluma , panema tema Villem teine kaalulaud peale istuma , katsuma , kas hein olema üle seitse puud . mõtlemine poolest olema Vil-lem veel aeglasem . kui tema näide teadma tahtma , kas tema homme villane või linaselabane jalg pidama panema , siis istuma tema maha ja mõtlema mitu tund , kui aeg olema . kui tema aga see teadma tahtma , kas tema tulev suvi sulane või tüdruk pidama võtma , siis käima see üle Villem jõud . kevad tulema käsi . Villem ei olnud ikka veel otsus , ja kui mitte naine ei olema otsustama , ei olema tema kumbki saama . Kord küsima magasivili andma Villem käsi , kas tema rukis või oder tahtma . Villem mõtlema nii kaua , et tema mõlema ilma jääma . ja niisugune tugev mees pidama tänane palav päev mõis kesa kündma , sest tali olema tema jälle nii kaua mõtelnud , et sulane võtma jääma ; naine ei olnud seekord enam nõuandja . ja ometi ei olnud Villem sugugi sihuke mait , kes töö ei olema tei-nud . igatahes tegema tema rohkem kui Räpsi-Rein , aga unine olek pärast ei paistma see välja . niisugune olema Räpsi-Rein ja Veni-Villem . päike paistma sulatavalt . teomees olema aeglane , aga tema olema ka tõesti ju väsima . mõis söögivahe olema pikk ja lõuna olema ju ootama . mis mitu kartma , sündima . mõis poolt tulema kubjas põlluriba mööda alla , ja käsi ja kepp vehkimine olema nägema , et hea ootama ei olnud . kubjas olema ise heina-list juures käima ja töömees olema vähem ja sandimini kündma kui muidu . asi lõppema see , et kõik korda-mööda kepp saama , olema keegi õige või kõver . igaüks ootama oma kord . ikka lähemale jõudma kubjas mina kolm kündja . Rein vaatama , vaatama . " ei , hobusekene ," ütlema tema hobune rangid lahti tegema , " siin olema juba kuri päev , minema aga mets ." ja Rein karglema hobu nina all nagu süsi peal , et ära ootama , kas peksmine ehk järele ei jääma . see , mis tema nägema , ei võima vist rahu+loldav olema , ja üks , kaks , kolm olema Rein hobune selg . " mis sina veel ootama " hüüdma tema Veni-Villem ja Villu . Veni-Villem mõtlema , mõtlema , astuma hobune rangid juurde ja jääma kaaluma : kas tegema lahti või ei . üks teine järel võtma kubjas läbi ja jõudma ikka lähe-male . Räpsi-Rein tõmbama ohelik . " kas tegema lahti või mitte tegema " mõtlema Veni-Villem . Kuu kündja olema veel peksmata . Rein ütlema : " nõõ !" " kas tegema lahti või mitte tegema " mõtlema Villem . kolm kündja . " kas tegema lahti või mitte tegema " kaks . Villem seisma liikuma . üks . " kas tegema lahti või mitte tegema " see silmapilk lõpetama kubjas kepp Villem mõtlemine . nüüd olema aeg Rein ära sõitma . kui tema juba paras kau-guse arvama olema , jääma tema peatuma . " ära minema , ära minema !" hüüdma kubjas tema järele . " tulema tagasi !" Rein aga arvama : parem olema parem , ja sõitma veel tükk maa . " tulema tagasi , mina ei tegema sina keegi ." nüüd arvama Rein paras aeg olev rahutingimine ette panema . " kas ei tegema keegi " " ei tegema ." " kas tõesti ei tegema keegi " " jah , tõesti ei tegema keegi ." Rein sõitma tagasi ja - kubjas ei tegema miski . Villu üksi olema veel . " poiss , võtma kompsol maha !" Villu seisma sirge kui küünal . " poiss , võtma kamps maha !" põlgav vaatamine . " ohoo , see poiss suurustama ! ootama sina - säh ." ülestõstetud käsi langema kepp tagasi . Villu vaade olema miski , mis üle kubjas kohkuma ja kindlus kaotama . aga ainult silmapilk . Teisel silmapilk tõstma kub-jas löömine uuesti käsi , aga alla jõudma ei olnud tema enam vaba . Villu olema käsi kinni rabama , ja enne kui kubjas aeg saama silmapilk aru pidama , olema kepp käsi ära kiskuma , pooleks murtud ja eemale põld visatud . kubjas tõstma kära , teomees , kes ligemal , jääma vaa-tama . see silmapilk astuma , püss selg , linnukoer järel , Hugo mets välja . see olema kubjas nagu kutsuma . " mis siin olema " küsima noorhärra . " see poiss hakkama vastu ." " kuidaviisi " " tema kiskuma mina kepp käest ja murdma katki , kui mina tema lööma tahtma ." " mis eest " kubjas jääma vaatama - tõepoolest , see ei tulnud tema enseleg meel . " mis eest sina tahtma tema lööma " " armuline härra - see eest , et - et teomees tänane lõunavahe puhas ära olema laiselnud , kui mina ise heinaline juures mets taga olema , - kõik teoline ja see poiss üks ." " kui muu kaebus ei olema - see poiss ei laisklema , see mina teadma . jätma tema rahule . ah , - õieti olema hea , et mina siia juhtuma - mina olema puhas ära unustama . sina olema seesama poiss , kes mina kaks aasta eest opmanituba juu-res nägema " " miks sina seekord mõis ei tulnud , nagu mina käs-kisin " " jaa ." " kasuisa arvama , et see tarvis ei olema ." " hm - kasuisa ? ja kes olema sina päris-isa " Villu vaikima ja vaatama maha . " veider poiss - ka mina õde ei olema sina oma vanema-test miski ütlema tahtma . saladus " Villu pea langema alam . " olema . see järele mina ei küsima . - kas sina see raa-matu lugema " " härra - see eest olema mina sina süda tänulik , ehk tema küll - mina õnnelikum ei olema tegema ," ütlema Villu kibedus . " mina arvama - kubjas - sina minema oma töö juurde ! - et sinusugune seisukord inimene mitte õnneliku-maks ei saama , kui tema mõtlema hakkama . hm - ometi , katsuma see asi abi leidma . tulema homme pärast lõuna vististi - mõis . mina tahtma sina pärast enne papa rääkima ." tema sammuma edasi mõis poole . Villu kündma rahulikult edasi , nagu ei olema miski sündima , aga tema seespool käärima ja keema . juba teine kord langema tema mõisamees kimpu , aga juba teine kord päästma tema see noormees , noor tulevane mõisahärra . teine kord tõusma tema rind lootus see soov täideminek leidma , mis ju varakult tema rind täitma , aga nüüd mitte enam see nimetu tume aimamine endine aeg ei olnud , vaid ikka kindlam kuju võtma . Kui-das - tahtma saatus tema vastu armulisem olema kui tuhat teine , ja tohtima tema see vastu võtma , pea-legi sealt külg ? lõuna tulema käsi , teomees võtma hobune lahti . Villu siduma hobune ohelikkupidi vanker , külg , mis põld ääres üks põõsas kõrval olema , andma heinamärss ette ja sööma ise silk , leib ja hapu piim . ka võima olema tema hea kasuema andma , see aeg harvakord teomees leivakõrvane . siis viskama tema teine teomees kombel vanker pikali , õhtupoolne söömavahe tarvis puh-kama . aga uni ei tahtma tulema . tema mõtlema võõras maa peale , mis kingitud " Näddalaleht " nii imeline lugu jutustama , mõtlema " valm " või " lugemine peero valge " peale , mis üks krahv kirjutama - tõepoolest , imelik krahv , see rahvas hakkama kirjutama , kes teine nagu pilv alla vaatama , - mõtlema kurg võõrsilkäik , rebane ja kaaren , konn ja hiir , maja ja põldhiir ja teine imeline lugu peale , mis nii sõnakalt ja selgelt see raamat seisma . ikka kaugemale , imelikum minema mõte , nagu pooluni , poolilmsi või see mõlema vahel kuduma tema kirjum kangas . tema olema nagu üksi hirmus metsalaas maha jääma , rändama ja rändama , lõpp laas , tee ega rada ei tulema kuskil . Sea jälle viibima tema kui armas omane keskel , kõik olema nii kodune , armas , hea . meri , mägi , lilleline vainu minema silm eest mööda , tema olema nagu reis peal , kui ära eksima . Sea paistma miski kui valendav , nagu tantsima murueit tütar jälle tema ees , siis kui tulema päris ilmsi kenam , ihaldatavam tema tema poole , kui lehvima see imekogu kuristik kallas , vaatama ütlemata hell sinisilm tema peale ja pakkuma tema õitsev roosioks ... tema tahtma see põlvili laskma vastu võtma ja hõiskama , aga lilleandja nägu olema kahvatu ... tõsine , ja nagu kõlama tema selg taga kaebav lein helin - - - - - - till , tall , till , tall ! see olema mõis kell . tema äratama magaja töö . 8 Öö olema üheksa poeg . rahvasõna . aasta olema mööda läinud . imelik vari , nagu tondikuju , ronima mööda sirge kuusk üles . all olema tema valge , latv poole jõudma tumesinine ja üleval must . tema hüppama laine moodi , kiikuma üles ja alla , lööma siia-sinna laiali ja ühendama ise jälle või kaduma üles kuusk tume kroon ära , mis kohal ja läbi täht nii heledasti sirama … Hušš ! nüüd olema tema mets all maas nagu valge kangas , keerlema siin ja lehvima mets äär mööda ümber , niisama suur ring tegema nagu mets . heledalt valendav puu tüvi . see olema õitsiline , õitsima olev teomees tulema . tuli ääres , mis valgus tume augustikuu suveöö valgustama , olema hulk mees . üks istuli piip topp , teine sirakil maas , silm vastu taevas , kolmas külili tuli ääres , mõni aga , nimelt pool-täiskasvanud poiss , kes päevatöö väga ära väsima , norskama juba eemal rohi peal . üks vanem mees istuma tuli ääres ja paikama maha-saagima kuusk känd peal king . naaskel olema otseti känd sisse püsti lööma ja pussnuga see kõrval , mis mõlema kordamööda tarvitama . tema käsi olema töö korbane ja must , nõel ei tahtma sugugi näpp vahel seisma . " lapsuke , heitma magama , ega homme pidupäev ei olema ," ütlema tema üks noor poiss , kes praegu seljatäis raaguma mets tuli tooma . " ega ka kõik see õnn ei olema , et kupjas kepp katkimurdmine läbi saks saama ," vastama üks hääl teine poolt tuli , ja väike käbe mehike , kes seliti , silm taevas poole , maas vahtima , tulema kingapaikaja juurde . " hm - saks tuju ," arvama esimene . " ega saama ka kõik ratsahobune põgenema , nagu sina , et sealt kubjas kauplema hakkama ," hüüdma üks madal paks mees , püsti jalg peal lähker piim rüüba , kes teoline Juhmi-Jaan kutsuma , et tema nii palju unustama . " kas mäletama veel see lugu , Rein ! - ha , ha ! kas tegema keegi " " kõnelema parem mõni jutt , kui veel magama ei tahtma ," ütlema Veni-Villem ja tõmbama hammas nõel king läbi . " aeg olema veel hommik ." " kes käes olema kord " küsima Juhmi-Jaan . " sina ise käes ," vastama üks sinine kampsun mees ja keerama teine külg . " mina kõnelema eile vanapagan ja kaval Hans , sina lubama koera-koonlane kõnelema ." " kõnelema , kõnelema !" hüüdma mitu hääl . " mina ei olema enam see lugu meel - ei , ei , ära vaevama , mina tõesti enam ei mäletama . aga mina kõnelema sina pärast miski , kõnelema sina enne ." " juhm ikka juhm !" pahandama mõni petma oota-jad ja panema pea uuesti mätas peale . " no madu kuningas , sepp , libahunt - kes lubama kõnelema " hüüdma hääl läbisegi . " mina minema toon veel puu tuli ," ütlema endine noor poiss , et see teenistus eest kuulamine luba saama , sest vana mees sundima alaealine magama , et tema raske töö kõvem olema . " ära minema , metshallias tulema !" venitama Veni-Villem . " kõnelema metshallias - metshallias !" hüüdma kõik üks suu . Veni-Villem nägema , et siin vastupanek võimatu olema , tõmbama paigatud king jalg ja hakkama kõnelema : Metshallias . " sest one nüüd ike juba kauva aeg tagasi " - algama Veni-Villem , kes rohkem Peipsi lõunapoolne murre kõnelema , kust tema pärit olema - " ja mia õlin ike viil nuurmiis , õman täien rammun ja jõun . no üväkene küll . õhhõ ! vot siisama Kadri , miu naene - jumal õnnissagu tämä hing ja alandama patt - sina tiätä küll , õli see a ’ al tüdrik . ükskord kerik juuren ütlin mia Kadri : mia tulema tulev laup õhta sinna . Kadri ütel , tuli , ku tahtma . A koss Kadri siis ell ? Tiätä küll , et va Soko Juhan talu igaväss kaugel mussa mets taga one . no tiätä küll , miske sii mets one ehk miske tä viil siis õli . ihukarv tõõseva püss , ku see piä mõtlema . õhhõ ! A vot veli , see mets õli vaja läbi minema . jumal ise tiäb , kost sii julgus õmete siikõrd tulema , ehk mess õli , aga mia võtin süda rind ja läks . mina õli kolm kopke ede prantssai ja neli kopke edene kompvek ostma ja see - õhhõ ! - tahtma Kadri veedä . kui isä-emä ju ärä magama minema , panema pühapäivä semeskinahk püks jalg , vasne kampsol selgä , isä suapa jalg ja võtma aga assu , õtsekõhe silmõs mussa mets poole . Õssu pime ja ilm pilven nõnda ku kõhe . juba edemä lei mina nagu kahamus üle ihu ku mets nagu müür ja üle eenämua mussama naksi . Liän , liän , assun , assun , süda nakuma peksmä . Ärä minema ! mõtlema , seesän ja kesgi nagu ütlema : Kadri nutma - ko assun siis õmete mets sisse . jumal tiäb , kost sii julgus tulema ehk mess õli ! mets pime ja paks nagu kott , õtsin sõrm tiirada taga . Mes kaugemale mia saagima , see koledam minema mets . niisugune korral one nõnda , jüsku vajotatass , jüsku lotsitoss sina rind piäle . Õmete ei tulema mia kua mitte enam tagasi , assun aga edesi ja mõtlema : mes sia siis õege pelgä ? Kerikun käima , keegi patt ei õlg tehno : ei mõis rehi tera varastama , ei mets suar toono , ei isa vassa lööno . ei mitte kõege vähämä . A vot , saagima sinna kõhta , kohe üks uassa miis puu alla jäe . Kahamus käima üle ihu , ku siä läbi minema , kos sii kolme-aruline kuusk one - tiätä küll , vanem mees . kõik o nõnda vagane ku kotin . üks kõrra - põõsas liigu-vad ! õrn silm nägema , kuda põõsas liik , ja üks jooksma miu seljä taga : müt , müt , müt ! jumal rissike , miu hingeke juuren , mess õmete one ehk õlem , mõtlema mia ja ei tõhima tagasi vaatama . Ku sina nisuke kord tagasi vuata , siis süüb tä sina ärä . vai kess muu õli ku Vanajuak . nõnda ku mina sii miilde tulema , hakkama issameie lugema . Ühekõrra kaduma müdin ärä ja miu - miu selg taga hoiatass . Hoiata ja hoiatass , nõnda ku kõhe , ike aijeh ja aijeh ! Miul peks süda nõnda , et enäm hingätä ei julenud . Sii ike one patt laup õhtu tüdrik õtsma minnä , mõtlin mia ja palvin jumal : mia ei tahtma enam eloilmang laup õhtu küllä minnä , ei kua üks sant ilma söömätä ärä laska , ei ema vassa tõrelema , ei kua isä taga tubaku võtma . Ku mia see ärä mõtlin , katt hoigamine ärä . A jumalukene - mes sii one ? Mes sii õmete one ! Mia tahtma juuksma pissa , aga jalg one nagu kammitsan : miu eden vaher õksa piä seesäb veike , ilus poosikene jüsku tulevalge , ilus kuldkruun piän . pale tõõsõ nõnda punane ku õõna , kael valge , ja ilus sinine kuub seljän , hõbevöögä piä kinni . istuma õksa piä ja pakkuma mina - õhhõ - pakkuma mina kuld-tubakukott . Missukene kott ! ilus siid ja sametilapp , sitsiservä ja kuldpuudik ! millal ju mia võtin ise tubakukott tasta , aga ike ei õlenud mia ku poissmiis viil nõnda rikas , et õlesin võenud lappama õssa ja tegema lassa . Ku mia nüüd see siin ärä võtma , mõtlima mia , kuningas ei olema kua ilusam . mina õeg võtma tämä tä käsi ärä , mõtlin mia jälle . Ärä võtma , see üvä ike ei tulema ! ütel jüsku kesgi miu kõrv sisse . ehk mina tõhima täd vähämä katsuma ? higi tõus miu õtsa ette , nõnda mia mõtlin , kas võtma , vai ei võtma . mina võtma tema ärä , suagu mes suab , võtima mina viimäte südät - mina katsuma täd - sõrm õtsakesegägi . aga jälle üte nagu kesgi : Ärä katsuma - nõnda piä ku sina sõrm kott külge pissä , olema sia ise kotin , kes sina pakutass , ja Vanajuak minema suga kus kolm-kümmend ; ei nägema enam Kadri egä isäd-emä ! nõnda ku mia see ärä mõtlin , panema käsi riss ja ütlin : issand Jeessuke ! Mes sina mõtlema , mes saag ? kõik katt ärä . Katt ärä , nagu ei õlg kedäg kosk õllu . ja ku mia messas välja saagima ja Kadri poole minnema Soko Juhan talu silmä paiss , küssin mia iseenese : õli sii unen või ilmsi " jutt olema lõppema . põnevil olema nägu , iseäranis noor poiss , kes hirm pärast tulema ligemale olema tulnud . nüüd aga olema himu kord äratama ja uni ära läinud - nüüd tahtma palju rohkem kuulma . " kes kõnelema nüüd " küsima Toru Jaak sulane Enn , pikk valge nägu kuivetanud poiss , mätas peale süli-tade ja pidama sinna koht panema . " kes jutustama nüüd " " A , mis sina ise viga olema jutustama ; kas Viljandi rahvas juttusi ei olema " " mina olema aga ju laps saadik siin elama ," vaban-das Enn . " jutustama , jutustama mina Viljandimaa !" " olema ! aga et mina tema enam hästi meel ei olema - see lugu - siis pidama ka rahul tema olema , kui vägisi sundima ." " kõnelema , kõnelema !" Enn võtma tasku tükk paber , vest tasku tuba-kat , keerama paber sisse , tõmbama tuli otsa ja hakkama kõnelema : ahne sepp . " Üitskõrd - mia enäm ei mälet ’, särätsen külän , a miu esä-esä tiid küll - oll ’ ja ell ’ üten paigan ihn ’ ja õrjet ’ sepp . To es raatsima peni pessä kepp hindä käest andma , süvvä esi ka , ku muu inimene ’ söövä ja olleve . Kerikesändät es lää tä konneg kaema , ehk ku lätt ’, siis kihut ’ oma roska kõg tõse inemes ’ raavi - läts kõrts manu rüüpmä . Konnegi es õll ’ inimene , kes sepägä olema tapelu , ei keäg es sõbru sellep ’ ka timägä . Kõge vald inemes ’ tiidsevä , et sepäl küllem viisi raha oll ’, a üitski ei ihald ’ timä raha hindä , ennem and ’ tema temäl ’ mõni asi ilmä rahat ’ ku võima . Laubatse öö ja pühäpäts päivä raguma tema alesi man , ruuv ’ ja ragi , põlet ’ ja paenu ’, küll naine oki lüsis ja väits ; küll olleva tetä kirves ’ ja peitel ’ ja tabama ’, mi iki laubatse ja pühäpäitne töö olleve . - Üitskõrd , ku sepp jäll ’ laubetne öö ääs man tagi , et säde ’ särriseve , sõitu ’ kuus hobes roska , must kutsar pukkima , must hobes een , must isand seen , sepp uks ’ ette . Hobestel jooma suits nina , tampsive jalg ku vanajuagu . isand olema ’ tuline händ taa-puu , sarv ’ pään ku sikk ’ nõksiks ’, ei sepp es panema tähele , es nägema kedäg ’. must isänd , kes ninä ja suu tulema välja käima , nõus , sepp rautama tema täkk ’ ärr , rubla jalg ; olema aga enne valmis , ku kikas ’ kirgeme hakkave . Sepp tegema raud ’, higi juusk aga iki enneg , mõtel rubla ’ ja jalg ’ pääle . Ku tema aga hobune ’ jala üles võt ’, ja nael rauamulk sisse taht lüvve , oll see - inemes käsi ! see silmapilk kirgesiv ’ kikkuks ’ ja tulejuga jooks ’ läbi õhk , nii põru kange kärgats . Tõsel hommokukse leidma sepp hingetult uks ’ eest , es hingä enäm eest ega - - " " see nüüd olema muidu hea küll olnud , aga olema väga lühike ," arvama mitu , kes veel kuulama seadma , kuna aga jutt juba ära lõppema . " Juhmi-Juhan , jutustama nüüd sina !" käskima mitu poolt . Juhmi-Juhan nägema ära , et siin vastupanek enam ei aitama , hakkama kõnelema : orjakivi . " vana olnud rahvas põli palju raskem kui nüüd . Ini-mesi müüma nagu vili ja loom müüma , küll noor ja vana , laps ja naine , mees ja kõik , ja ka mõnikord mees+t-naine koos nagu pastlapaar . mina kaduma isaisa teadma lugu jutustama , mis väga kurb olema ja mis tema veel ise oma silm nägema . palju olema mina veel üksi vähe meel , palju olema mina puhas ära unu+s-tanu , aga üks ei minema mitte mina meelest ära , nii väga isemoodi nägu jutustama tema mina isa . see lugu , mis tema oma isa kuulma , näima küll nii imelik ja võimatu , aga tema kõnelema tema ja mina kõnelema tema sina . helmes mõis eemal - nõnda rääkima isaisa , seisma maantee äär suur kivi , kõva põllukivi . kivi kutsuma ka istekivi , et tema imelik auk sees olema , just nagu olema seal keegi istuma ja see kivi sisse istease jääma . Tei-sed jälle nimetama tema orjakivi , ilma et teadma , mis-pärast . vana aeg aga , juba mõnisada aasta eest , pääsnuma üks ori , kes piinamine üks arvama kuritöö tun-nistama sundima , piinaja käest põgenema . surm väsima ja haav täis , otsima põgeneja oma tagaaja-jate eest veel kusagil vari , öö olnud käsi , põgeneja jõud ots . Sea nägema tema tee ääres kivi ja viimne ramm vedama tema ise kivi peale ja õhanud : " halastama sina , kivi , inimene süda olema kivine , tema ei tundma arm !" Sea tundma ori , nagu olema kivi tema all pehme padi läinud , magusasti jääma tema magama ja õnnistama veel uni kivi , et see tema vastu armuline olnud . kui hommik ori tagaajaja siia tulnud , leidma tema ori kivi peal - surnu istuma , aga kui tema tema keha üles tõstma , kohkuma tema kõik - kivi sees olnud istease !" - - - - - - - - - - - - - - - - - - vari tantsima kuusk mööda üles ja alla , roni-vad maha , tulema tuli ligemale , taganema jälle enam tagasi , kui tuluke veel kord suurem leek andma , jook-seva tagasi puu poole tüvi üles , tulema siis uuesti saiake maha vaatama . kuni magaja juurde - tuli olema kustuma ! - - - - - - - - - - - - - - - - - - päike olema pool keskhommik , kui teomees ärkama . " hobune !" " mina jumal , kus olema hobune " 9 Tõsi rääkima igamees ; igamees ise tõde " mina olema ikka ütelnud ja ütlema veel - nõnda ei minema ! sestsaadik kui mina sina voli andma mõisapidamine kaasa rääkima , olema asi niisugune . vili jääma aasta-aastalt kehvem , sissetulek vähem , teomees laisem , lugupidamine vähem ja - viimati olema kõrv sees ! Leo v . K. kõrv võlg sees ! säh sina hollandi kari ! säh sina inglise ader ! säh sina prantsuse siga , - säh sina hotentott - säh sina see uuendus puder puhas kõik tükk ! äähh !" ja nagu marutuul jooksma vana hall pea muru-mõis pärishärra tuba edasi-tagasi , mis paks keha koguni nii väga nõus ei olnud , ja vehklema käsi iga " säh sina " juures , nagu viskama tema miski kümme verst ise kaugele . härra olema äkiline ja põlema kui kadakas , kui vihane saama . aga see hoog minema harilikult ruttu üle , ja kui tema lühike hall harjasjuus jälle madalamale langema , käsi vagusam jääma , võima tema õige mõistlik jutt ajama - mõnikord laskma tema ise veel rohkem ütlema , kui mõni teine olema kannatama . " sina , noor inimene , ei teadma , mis tahtma . jaa , jaa , ei teadma . sina ilm olema trükimust ja " uus aeg " olema sina kangesti pea hakanud kui vana tubakas . pealegi sinu-sugune rikkiläinud mõttetark - ehk kes küll see Saksamaa uus aeg kunstsõnnik ei rikkuma , mis tema seal üheksateistkümnes aastasada valgus nimetama . selgima aeg , uus aeg ! hahk ! uus aeg ! millal ei olema uus aeg ? igaüks arvama see uus aeg olema , mis tema elama , ja alati ikka see kõige selgem . mõistagi . arvama , et mina noor põli mitte niisama ei mõelnud kui sina , kui ülikool uks mina selg taga kinni kukkuma ! kuhu see jääma ? elu siin maa , see rahvas seas viima tema ära . siinne olek pidama just nõnda olema , kuidas tema praegu olema ; teisiti tema võimalik ei olema seadma . ei , ei . ei sugugi võimalik ! muidugi teadma tooma see tarkus ja vennastus unenäokaupa ka siia . ka Riia maapäev olema ju tulipea , kes teoorjus raharent muutmine , talukoht ümbermõõtmine ja koguni - kuulma ometi - päriseks müümine unistama . üks samm veel edasi ja - Jüri või Jaan , kes sina nüüd olema , astuma sisse ja võtma mõis ise , härra astuma aupaklikult köök kaudu välja . nii näima see härra soovima ." see , kes see meeleparandus jutlus pidama , seisma vagusi aken all , käsi vaheliti , kui see , kes sarnane asi mitte esimene kord ei kuulma ja kes teadma , et siin vastu-rääkimine asjata olema . " mis sina nüüd ütlema see kohta " küsima vanahärra , kes see ka rahul ei olema , et tema miski ei vastama . " mina nägema , et sina üleüldse see rahvas peale mitte kui rahvas , vaid kui mõis sulane peale vaatama . nii-sugune kord ei teadma mina miski vastama ." " ja see tema tõesti olema . kui tema rahvas olema , see olema : rahvas mitmesugune seisus , siis olema ise-asi . ja , jah , siis olema ise-asi !" " kui see aga laskma olema ja see saama . mina ei jätma mitte üksi see aitamata , kui tema rahvas püüdma saama , vaid tõmbama tema veel sild jalg alt ära . olema see õige " " täiesti , rahvas ajalooline käik peale vaatama , ja üksi see järele pidama siin otsustama , olema see täiesti õige ." " haruldane - " ei sugugi haruldane !" hüüdma vanahärra ja tema käsi kippuma jälle liikuma , kuna tema alles hiljuti olema maha istuma . " nimetama mina üks rahvas ," - tema hääl paisuma - " kes oma õigus priitahtlikult olema teine kinkima ? ütlema , missugune rahvas olema teine juurde tulnud ja ütel-nud : " olema heaks , võtma mina õigus vähem , mina tema enam ise ei tahtma !" ja õigus olema kord niisugune asi , mis juures mitte ei mõõtma , kuidas tema kord saama , vaid kuidas tema käsi olema . ei , see olema tema ise ise käsi võidelnud või tema olema tema kõige ülem paik andma ." " ja see sündima ka see - olema andma ja andma veel . pea võima aeg tulema , - praegu kirjutama 1850 , aga juba olema palju muudetud , - mil siia täht-sad uuendus tulema . see mina just tahtsink ütleda !" " aga mina pidama oma kinni , seni kui see veel ei olema sündima . see tahtma mina ütlema !" " mina mõtlema , kasulikum olema mina , kui mina tema nüüd kinkima , mis mina pärast võib-olla tema sun-duse järele pidama andma , papa - see ei olema mitte ükskõik - " mets see ! - see olema üheksateistkümnes aas-tasaja kunstsõnnik ." ja nüüd hakkama käsi tõesti veh-kima , ägedamini kui enne . " vaatama - mis mina tahtma õieti ütlema - nägema , nägema - seal olema jälle tükk tegema ! jälle sina pehmus ! öösel olema hobune Kirsimägi rukki-põld puhas ära purustama , teomees - äh ! - ise poole - äh ! keskhommik magama - äh , äh ! - ilus kord - rumal see küll !" põrand värisema paks härra saapakonts all . põra viskama tema uks kinni ja kaduma suur trepp alla opmanituba poole puu vahele . noormees jääma sügav mõte aken alla seisma . nii olema see kõne , kui see see asi kohta puutuma , papa ja tema vahel ikka lõppema . papa näima mõni tükk ometi õigus olema - olema see võimalik , et tema ise eksima võima ? et endine vali kartus vähenema olema mõis põld , see olema tõsi , aga - ja tema süda paisuma jälle kõr-gema mõte - olema see rahvas siis üksi kartus , üksi mõisapõld jaoks ? tema ei tahtma see üks hoop vaba-dus andma , - ei - tema nõudma üksi inimlikum ümber-käimine , nõudma , et talupoeg oma põld ja perekond jaoks elama ja et tema see põld aegamööda päriseks saama - kõigepealt , et mitte see rahvas üksi hari-duse uks lukk ei seisma , kuna ümberringi rahvas hari-tud , vaba , õnnelik olema . tema ei olema ainukene , kes see nõudma , see olema hulk teine , kõrgem vaim mees , aga tuhat seisma tema veel vastu . see kisendav vae-sina talu suitsuonn - kui valusalt kaebama tema see kõrgesti harima mõisapidaja peale ! Hugo , tema olema see , vaatama aken välja . nüüd alles võima tähele panema , et tema priske lahke nägu palju tõsi-semaks olema läinud . kõik olema küpsem , aeglasem , aga tuge-vam tema silm , nägu peal . aga suu ümber - mis see olema ? Sea olema nagu sala valujoon , mure nägema ! ja nagu miski rõhuma olema ise ka tema silm taga ära peit-nud ? " Hugo !" silmapilk pöörama tema ümber ja korraga rõõmsam minema tema nägu , kui tema uks poole vaatama , mis tema selg taga lahti olema läinud ja kust ilus neiupea sisse vaatama . " tulema ometi jälle kord kohtumõistja . mis ? kas aeg ei lubama ? kui mina Adelheidi kahekesi jääma , siis olema riid kolmas ." Hugo astuma neiu vastu , kes nüüd kõik uks peal nähtavale tulema . vaikselt vaatama see suur sinisil-mad tulija vastu , must kleit katma tema sirge , sale keha ja andma valge kael ja ilus valge , veidi kahvatama nägu see armsam kuju . Väike sirge , sale keha näitama õrnus - väike valge käsi aga pida miski paberisarn nõnda iseteadvalt ja kindlalt käsi , silm vaatama nõnda pehmelt , aga ka nii väga rahulikult läheneja peale , nagu teadma tema väga hästi , mis tema elu käest nõudma võima või ei võima . jaa , miski tõsine olema see nägu , mis siiski nii lapselik ja usaldav olema , aga mitte enam laps jagu ei olema , vaid noor õrn neiu päralt . " Helene - ah , hea aeg ," ütlema noormees , kes pale endine kurbus vari korraga kaduma - " soo , või tülitse-site ? lootus järele jõudma mina lepitama , kui mõlema pool üle kuulama ? küll mitte see üle , kui pikk üks kaelalint , missugune värv üks kübaralint võima olema , või kas üks kassipoeg süli või sohva peal ilusam olema " tema pakkuma neiu oma käsi . " ei , seekord olema miski tõsisem ," vastama Helene , kui tema saal uks sisse ja üle pehme põrandatekk saa-list läbi sammuma . tema seltsiline lõbu ei näitama tema mitte külge hakkama . miski tõsisem - jälle tõsisem ? praegu alles kaduma kurbus vari tulema noormees nägu jälle tagasi - tõsisem ! oh , kui tema huul rõõmus , vallatu nali voolama - kui õnnelik olema tema siis praegune sil-mapilgu olnud ! tõsisem - oo , liig , liig palju olema juba see " tõsisem " tema üle võim võtma ! olema tema oma süda üksi lõbu täis - ei ! harvem minema see minut , mil selgitav naeratus tema huul ilmuma ja see - süda tulema . tema ei nägema see , kui tema hilja öötun-dide oma kirjutuslaud juures istuma , pea käsi peale toe-tatud , ilm ei teadma see , mis tema siis mõtlema . tundma nimi all tooma see tund vili tema au . see läbimõel-dud kiri , mis tema praegune aeg kirjandus kohta avalda-nud , olema süda leidma ; see , mis tema Baltimaa majandus seisukord parandamine kirjutama , mitte vähem , kui ka viimane kange sulesõda olema sünnitama , mis tema just tahtma - aga see olema külmem süda , see ei olema veel kõik . see vaimustus minema üle , miski , mis mitte , see töö ei saama , mis tema see aga veel enam vaimustama , ihkama süda . ja siis - tema nägema , kuidas tema laud juures kibedasti kirjutama , kuidas üks armas silmapaar tähelepanemine tema pea peal viibima ja iga tema liikumine tähele panema , kuna tema oma näpu-töö juures näpp peatama jääma , kuidas siis üks õrn , pehme käsi tema kael peale panema ja mahe hääl tema kõrv sisse sosistama : " Hugo !" ja selgitav naeratus , nagu päike joon , minema üle mees nägu … Sea mängima käharpea laps eemal põrand , - tema ise kuju , silm … veri … tulema laud otsa ja vaatama suur küsiv silm tema silm : " papa !" ja jälle naeratama tõsine mees … see , see olema see õnnekiir , mis harva tema pale tulema . kui tema siis see korral vasta-mist leidma ! täna jälle tulema see kiir tema pale , kui tema lint ja kassipoeg rääkima , aga nüüd olema tema jälle kaduma . " miski tõsisem !" ah , elu olema nii tõsine ! see , kes see tema ütlema , kes kaaskiir tema otsima , kes suu tema naeratus nägema , leinama praegu oma ema . se+l-lest tulema see vari , mis veel mõni aeg tema ja tema õnn vahele heitma . juba mitu kord olema tema kõige õrne-mal viis ühendus täidesaatmine peale tähendama , aga Helene mõtlema siis miski muu . nüüd , mil leina-aasta veel lõppema ei olema , olema tema see samm sil-mapilgu vastu . aga enne - kui ema elama , siis , siis - nagu olema Helene tema tähendus peale natuke - jahe olnud ? ei , ei , ülekohtune mõte ! - ütlema siis see küll liig peidetud sõna ja Helene ei saama aru … " mõtlema ometi , Hugo , Helene vaidlema , see laul , mis praegu tema käes , olema Villu , mina Villu luuletama " see küsimine kõlama tulija vastu , kes saal läbi üks uhke taevakarva sinine tuba astuma . kerge siidkardin liikuma lahtine aken ees , kesk tuba olema ümmargune , peen valge lina kaema laud ; mahagonipuu , hõbe ehituma tool , marmor ja kips-kuju seinaäärne laud ja riiul peal ning uhke seinakapp peal kuldama alune tore lillevaagen ja muu , see olema asi , mis kõigepealt silm paista-vad . uhke , siidine sohva peal , hommikumaa põrandariie jalg all , istuma aken kõrval pikk , allpool lõug juures terav minev nägu naisterahvas ja silitama karvane puudel pea . naisterahvas olema kuiveljas , hall silma , mõni üksik tedretäht nägu , mis aga kitsas nägu iseäraline kenadus andma . hääl , mis tema sõna praegu kuulduma , olema nagu habras , mitte küll kare ega külm , aga nagu iseäraline ühendav jõudma , nagu veidi kärsitu . Sea olema palju seesama materjal , mis vanahärra Leo korraks nii habras tegema ja keema panema , jaa , kohati olema see tema ise oma , kui kõik karedam ja konarlikum koht , mis vanahärra juures keelmata nähtavale tulema , siin maha arvama . " Adelhei arvama see võimatu ja nimetama mina naeruvääriline , et mina tema see pidama ," vastama Helene Adelheidi kõrvale sohva peale istu , kuna Hugo kesk tuba laud äärest üks tool võtma ja , selg laud poole , naisterahvas vastu istuma . " Villu laul - kus " küsima Hugo igapäevane viis . " muidugi olema Villu mõni salm katse tegema ." " ja , jaa , see mina teadma ," vastama Adelhei , " muidugi võtma mina kõik osa , mis sina pailaps puutuma , - muidugi natuke külmem veri , - aga see laul siin ei võima iial Villu luuletama olema - nii palju eesti keel mina ka oskama , et aru saama ." " näitama ometi see kurjategija , mis preili koguni kahevõitlus olema ajama ." tema vaatama leht Helene käsi . " see võtma mina ise viimati tema käest , et tema mina meeldima . aga kui mina otsus kuulma tahtma , pidama enne Helene see ette lugema ." " mets koht " olema esimene laul pealkiri , ja Helene lugema : mets koht tumedalt , tõde ... mina kuulama himu . tema kohin tiib laotama mina üle ju hällissa . tema tume kohin jääma rind , seal kohama nüüd alati - mina nagu tad taga leinama , ei rõõmus saama iialgi . lugeja hääl olema nii pehme ja valuline , nagu kuulma tema praegu ise see metsakohin , mis laul tegija haige näima tegema . õnnelik naeratus , kerge , vaevalt arusaadav , olema Hugo näol , et Helene laul mõte nii selgesti aru saama ja üks see tundma , mis seal kõnelema . " ja see pidama Helene Villu töö " küsima Adelhei pilkama . " tema olema see ." " asi minema kirjum ! vend , ka sina võima see uskuma " " täiesti !" " ah soo , ümbertehtud laul , mis mõte ja vorm muidugi saksa keel võetud " " ei sugugi , õde . siin olema Villu ise mõte , ise vorm ." " siis - siis mina ei teadma , mis pidama ütlema " " see , et see rahvas niisamuti igatsema ja tun-neb kui iga teine ." Helene lugema teine laul ette . see pealkiri olema " puu all ". kõik vaikne ... rahul seisev puu leht , mets jäänd kui mõte , vaikselt seisma tema ; öö hõlm kõrgelt vaatva alla täht . kõik vaikne … kõik olema nagu oode ka … üks närtsind leht , see langema praegu alla ja keerlema ka , kui oode ... värin ... kui käskima keegi võim tad viibima sala , üks võim , mis ise ka olema ooteva ... siin rind jääma vaikne , nagu rõhuma häda , kui tahtma nutma , tahtma hõiskama ... kui ootama tema , kõik loodus ka üks sõna , mis iial ei saama keegi ütlema ... " mina olema niisugune tundmus , nagu seisma mina praegu vaikne kuuvalge öö puu all ja ootama täht , puu ja puuleht miski iseäraline - nagu olema terve loodus mõte jääma ," kõnelema Hugo . Helene silm hiilgama , pale olema kahvatu ... Adelhei närima huul . " mina ei olema süda enam mitte see vastu , et sina Villu mõis olema võtma ja tema ise nüüd õpetama , aga mina - kartma tema pärast , vend ." ja Adelheidi nägu , kes oma vend vaim hea osa olema andma , kes hea meel õigus maksma laskma , kus tema tema aga oma arvamine läbi ära tundma , - Adelheidi nägu paistma tõsine mure . " mispärast " küsima Hugo imestama . " sellepärast , et tema - mis tema see komme vii-maks saama " " ah , see poolest olema mure . mina lootma tema nii kaugele viima , et tema gümnaasium viimane klass sisseastumine eksam võima tegema , siis - olema tema tee lahti ." " aga papa " " lubama see kahtlemata . papa olema hea , kui tema ka äki-lise meel mõnikord tegema , mis tema pärast kahetsema . praegu olema jälle miski sündima , mis tema lainetama olema pannud . teomees hobune olema öösel Kirsimägi rukis ära purustama ." see silmapilk viskama aiapoolne klaastrepp uks nii kõvasti kinni , et see klirisema katki minema , ja ähkimine ja raske jalaastumine olema lähem tuba kuulma . Hugo lahkuma naisterahvas juurest ja minema teine tuba müristamine vastu võtma . " häh - häbemata - hirmus ! säh - seal olema nüh - nüüd sina uus aeg püüe vili ! Kirsimägi rukis hih - hirmsasti ära puh - purustama . kammits hobune - öö ots sees - kuulmata ! see võima üksi mina mõi-sas sündima , kus härra ilmaparandaja asi ajama ! võeh häbi ! - teomees magama - hobune sööma mõis rukis ! Kuu - kuulma !" siin minema vanahärra hääl valjem - " see asi pidama täna ots olema ! täna - kas kuulma ! ja see peasüüdlane kõik , kõik tema õnnetus juures - oo , tema tahtma mina oma koht ka sõnake rääkima ! mitte nõnda - veri olema veri . ei , mitte nõnda . nõnda või nõnda , aga mitte nõnda !" härra olema nagu meelest ära . veel iial ei olema tema oma isa nii ärritama nägema , ehk tema küll nii äkiline olema . tema teadma - siin vasturääkimine olema õli tuli valamine . tema ei saama aru , kes see peasüüdlane võima olema , igatahes mõni teomees , kes veel iseäralikult vanahärra meel olema pahandama . " sõitma sina üksi võõras V. jaam vastu ," ütlema Leo von K. käskivalt oma poeg . " mina jääma kodu ja vaatama , et kõik karvapealt nõnda sündima , kui mina tahtma ." see sõna minema tema uuesti tuba välja . Hugo minema pahem käsi tuba ise riie panema . kui tema uks kinni tõmbama tagasi vaatama , nägema tema naisterahvas tuba uks pooleldi lahti ja Helene üksi sohva peal istuma , käsi pidama peale toetama , sügav mõte . Adelhei olema vist välja läinud . hobune sõitma trepp ette . Hugo tahtma praegu eeskoda uks lahti tõmbama ja teener saadetus tõld astuma , kui üks pehme hääl tema hüüdma : " Hugo !" hääl olema nii paluv ja hirm , et noormees , nagu salavägi tõmbama , uks pealt tagasi astuma . " Helene !" " kus Villu olema " " muidugi rohtaed , - mis sina olema " tema vaatama imestus , - neiu nägu olema kahvatama , rahutu , silm vaatama hirm ja paluma tema peale , nagu tahtma tema tema läbi vaatama . õrnalt suruma tema tema käsi , mis teine vagusi sündima laskma . " miks sina - tema järele küsima " " Hugo , sina olema mina - täitma mina palve , see olema esi-mene kord see mina sina paluma ." " aga jumal pärast - " otsima Villu üles !" " Villu üles " " ütlema tema , et tema täna kodunt ära minema - või parem , võtma tema ise üks - või et tema kuidagi härra meel ei pahandama - ütlema tema miski , et tema ise teadma hoidma ." " aga jumal pärast , mispärast siis " " mina kuulma küll - kas sina siis see peale ei tulnud , kes see peasüüdlane võima olema " " ah - !" tegema Hugo . " sellepärast !" ütlema Helene rõhk ja pigistama noor-mees käsi . ometi ükskord ! Hugo huul viibima palavus üks silmapilk Helene oma peal , kes see vaikselt sün-dida laskma , siis tormama tema kärnerituba . Villu olema nimelt noorem kärner koht peal . see olema nii Hugo tahtmine , et tema nõnda loodusteadus tegelikult õppima . tuba olema tühi . tema otsima aed , ei nägema miski , hüüdma tema nimepidi - vastus ei tulnud . Helene tulema tema kahvatanult vastu . aeg olema kiire , tema pigistama veel kord oma mõrsja käsi ja sõitma ära . 10 " jääma vaga , laps , siis jumal sina !" Kuune talu kamber otsas olema kena ruumikas aed . noor õunapuu , alles paar aasta eest istutama , lähe-vad rida kamber aken kohalt rinnak mööda alla . tema vahel olema marjapõõsas ; ka tema näiksema alles hilja olema istutama . aken all olema ilus kõver lillepeenar , see vahel kruusatu teerada , mis keskaed õunapuurida vahelt läbi minema . teerada otsas allpool olema kena ümmargune lõhmusepõõsastik , pink sees ja laud keskel . ka siin olema ümmargune plats ära kruusatama ja äär murumätas pandud . see , kes kohta mõis nii raske piksepilv üles ajama , istuma ilupõõsastik sees pink peal , lahtine raamat laud peal ees . see kõik olema tema töö , mis siin aed nägema . mõis ei olema kaugemal kui kaks verst , sealt käima tema tihti siin toimetama , ja et tema sõber ja heategija Hugo tema õun ja marjapuu andma , olema tema hõlbus õunapuuaed asutama , - viiskümmend aasta eest eesti talupoeg muidugi haruldane asi . tema lugema , õppima ajalugu . Kartaago õnnetu sõda peale-tungija roomlane olema tema praegu ees . et mitte millalgi asjata aeg viitma , hoidma tema ikka see teadu-sest üks raamat kaasas , mis tema parajasti läbi võtma olema . nõnda ka nüüd . aga siin olema õpitav tükk tema meel muu asi pealt täitsa ära pöörama . kui vahva , kuninglik ja aus kerkima tema silm ees Hannibal kuju üles ! missugune kuulma imetegu läbi viima tema oma vägi ümbert üle igavene alpi lumeväli oma kardetav vaenlane maa sisse ja missugune vaimustus viima tema tema siis võit ! ja see mees , see vahvus ja au eeskuju , leidma nii õnnetu otsa ahne roomlane pärast , kes , see veel mitte rahul , et sõjaõnn viimaks see , Kartaago õitsev maa ära võetud , ka Kartaago ise , kes rahvas kuulus , suur surm surema , maatasa tee-vad , tema ase ära needma ja sinna sool külvama , märk , et seal iial enam elu ei pidama ärkama ! isegi siis veel ei andma tema tema suur poeg , Hannibal , hinga-mispaik , kuni ka tema see ohver langema ! ; Sügav kaastundmus võtma tema võimus . kui inetu olema see tegu roomlane . aga seal - tema tundma ajalugu läbi ja läbi , õppima nüüd aga eksam tarvis - seal tõuse-vad roomlane ise seast mees , täis tõearmastus ja eeskujulik aateline püüdmine . rahvas jõudma kuul-suse , vägevus ja haridus kõrgem tipp , siis - kaduma tema , Aasia toores hulk maa andma , mis rahvarändamine välja külvama . täis segadus , pimedus , veri , rumalus , ebausk , usumäratsemine tulema aeg , aga - hakkama selguma , harguma , üksik salk löö-vad valgem , üks kui teine täht tõusma ja - sära hiilgama vaimutaevas see mina ajal . üksi see maa siin , mis keskaeg mõõk ristiusk murdma , olema pime . alles hakkama esimene kiir tulema , kui juba kange vas-tane vägi see vastu olema võtma - kuuesaja-aastane vari ei laskma valguskiir läbi . ja ajalugu ei rääkima siin mitte see maa rahvas , vaid üks teisene üksi , üksi tema hea ja kuri käekäik ; minema aga maa rah-vast ise mööda , nagu tema ei olema . see olema orduaeg , raske aeg , keskaeg , pime aeg - vabandatav aeg ! - tema ise lapsepõli , tema ise minevik ! ei , see peale ei maksma mõtlema ... ei ! olema igavesti unustama ! - tema olema ju nii kaugele jõudma , et tema minevik sugu süü mitte praegune selg ei koorem . mis tema puutuma - seal olema tema lubama see unustama . üksi see , mis nüüdselt ajalt nõudma , tahtma ka tema kord nõudma . tema ? kuhu kiskuma tema mõte ? olema sina julgus see silm sära õnn tundma , mis sina täht kaugusel olema , sina Kukulinn laps ? õigus ? küsima silm õigus järele , kui tema sära lööma ? tema ise olema ori , aga tema - pilk olema vaba ! karistama tema tema - pilk jääma karistama ! ja kui tema ise süda karistama olema , ei karistama tema üks ilm . seesama nõiastav vägi , mis valu lööma , saama tema ka kandma aitama . jumal nimetama pühakiri armastus , kes kõik maailm olema looma ja üleval pidama . oh , kui sügav sõna , kui mõõtmata tähen-dus ! " Ema - mina andma sina andeks ," sosistama tema huul , " mina mõistma sina eksitus nüüd aru saama ! ja ka sina - eksitaja ! ka sina olema oma ise süda kohtumõistja ees maksma !" ja nagu seisma tema jälle Kõrgepalu Kuusemägi , niisugune tundmus olema Villu , kui tema raamat kinni panema , sest lugema ei olema enam võimalik . " mis sündima küll sina , õnnetu teomees " mõtlema tema . tema kuulma iga sõna , mis tuli ääres rääkima . tema olema mets serv kõndima ja jutt kuulama jääma . tema püüdma , kus iganes võimalik , niisugune kõnetund salajane pealtkuulaja saama , et siit rahvas ela-vat keel tundma õppima ja rahvalikumalt kirjutama kui piiblikeel olema , mis praegu Eesti jäädav keel olema rajama ja mis see harv raamatuke trüki-taks , mis piibel seletus veel ilmuma . see olema nii kange ja saksa keel maoline , sagedasti vale ja vastu-loomulik . õnnetu teoline aga jääma kauaks magama . küll ajama tema hommik ise hobune rukis välja , et tema päästma , aga kahju olema liig suur , paistma liig selgesti silm . ja siis - kas tema tohtima varjul hoidma , salgama , kes tema esimene nägija olema . tema arvama see , sest teomees ei jõudma tegema kahju ometi mitte ära maksma ja tema peksmine ei tegema sündima asi mitte enam sündimatu . ometi - kui tema käest küsima , ei võima tema mitte salgama , et tema nägema . tema pidama asi üles andma , kui see juba iseenesest üles ei olema tulnud - saama mis saama . tema tõusma üles , et minema hakkama ja kasuvanem jumal jätma , sest tema ehk ei saama enne linnaminek siia tulema , ja astuma kruusatu teerada mööda kamber poole , aga seal tulema tema mõlema tema vastu ja nüüd tulema kõik kolm lõhmusepõõsastik tagasi . kasuvanem nagu olema miski süda peal , mis tema kohta puutuma ; vaatama üksteise silm , siis jälle tema otsa , nagu näitama , et tema üks nõu olema miski tema kõnelema , aga jälle ei teadma , kuidas hakkama . peremees köhatama ju mitu kord , perenaine istuma , sõrm suu , ja vahtima oma varvas peale . " poeg ," ütlema viimaks perenaine - tema nimetama Kuune vana ikka poeg - " sina olema mina kui oma laps armas olnud ja sest saadik , kui Mikk vana preili Saksamaa minema , olema sina veel mina ainuke poeg ." " olema mina ikka küll armas olnud ," lisama peremees juurde . " nüüd lahkuma sina pea mina koguni ja saama ise mees , ära siis oma kasuvanem ära unustama , poeg ," ütlema perenaine edasi ja vaatama peremees otsa . " jah , ära siis unustama ," tähendama peremees ja püüdma meel tuletama , missugune hea õpetussõna tema kõik ütlema tahtma . " olema usin see tee peal , kuhu nüüd astuma , ja ära põlgama omasugune ära , kui see ülem saama ," sõnama perenaine , kes jälle miski meel tulema . " aitama hädaline , andma sant see , mis sina olema , ja mis sina ei olema , see ära himustama ise ülekohtune vii-sil . kui sina ilmatarkus ju küll olema , siis võtma vahest ka piibel käsi ; maailm tarkus olema tühine jumal sõna kõrval ,", ütlema peremees korraga sõnarikkamalt ja vaa-tab oma kasulaps silm . " ära jooksma tütarlaps järele , kes halb tee käima , ära tegema üks tütarlaps südamevalu . sina kaduma ema - " kasuema , ära mõistma mina ema hukka ," ütlema Villu korraga rahutu saama , " mina ei saama tema peale mitte ilma valu mõtlema . kui tema eksima , seal - Villu ei võima edasi ütlema . kasuema nägema , et tema kogemata see olema ütelnud , mis tema mitte ütlema ei tahtma . tema võtma Villu käsi kinni , nihutama ise tema ligemale , vaatama niiske silm tema otsa ja ütlema tasakesi : " Villu !" " Ema - isa ! sina olema mina ainus vanem , sina üksi , muu mina ei teadma ." " jumal õnnistama sina , laps ." " jumal õnnistus sina , vanem ." 11 Suur meretäis sinisilm ... Heine . mõtlema astuma Villu mööda puiestee mõis poole . tema süda olema iseäraline-pehme , rahul - vagune . kasu-vanem armastus - nii hea ! tulevik nii meelitav ! üks teadma elukutse - tegu - au ootama tema . tema tahtma edasi püüdma - oh kuis tema tahtma õppima ! see inimene armastama tema , kust tema praegu tulema . tema sõna ei olema ei teadma mis , mis tema ütlema , aga see komme , see tõsine nägu , see hea , avalik , aus silm ! kui tema suu sõna tulema , siis olema see ikka süda , rääkima seesama keel mis silm , kuna mõisarahvas , kirjutaja , metsa-isand ja härrased oma ise , hoopis teistviisi olema . tema sõna ei võima sagedasti sugugi aru saama . tema ütlema mõnikord see , nägu aga näima see ütlema . mõnikord olema sõna niisugune : ei saama aru , kas keeld või käsk , kas soov või pahameel . jaa , nii imelik vahe olema talu ja mõis vahel . siin olema nii lihtne ja vagune , seal kõik nii tore ja kärat-sev , külm , hoolima . siin toimetama ja talitama , et asi toimetama tahtma , seal , et toimetama pidama . siin leib , silk ja hapupiim juures pere meel laud rahul ja rõõm , kui juhtuma , seal pilkamine ja nurin praelaud juures , kui " hantvärk " laud osaline miski vastumeel olema . ja siiski köitma üks tugev , vabastamata side tema see viimane koht külge . siin elama tema heategija , kes tema silm ilus , mõõtmata maailm kõige oma täius olema avama ja kes tema üks tulevik vastu viima , mis tuhat ja tuhat eemale pidama jääma . vari hakkama kaduma … selgima olema udu . kuidas paisutama see rind , kuidas täitma tegu himu noormees mõte ! Kord olema tema vajutava+d-raske kandma , rapu-tava , võtma rahu ära , julgus kõikuma - siis aga tulema tema tugevam tung tagasi - kõik , kõik takistus tahtma tema võitma ! ja mitte üksi ise , ei , ei , ka teine tahtma tema elama , nagu nüüd tema kallis heategija tema elama . - Sea , ah ! ka tema mälestus tahtma tema elama ! see oma kaitseingel , kes tema iga elusamm peal saatma , kes nimi tema nii aukartus täis , magus ja püha olema , et tema ära kohkuma , kui tema tema ise kuulma nimetama . kaks sinine , usaldav silm , tõsine lapselik nägu ja tükk kuldne kähar juus , õlgkübar ja vaher - see olema juba kari ja teopoiss unenägu ise punuma … nii selge silm nagu Peipsi kõige ilusa-mal suipäev . Kord olema tema üks vallatu naljakas laps , kord vaikne tõsine neiu jagu , kord nägema tema see muinas-jutt ja nõialoss , kord ruumikas valge majake õunapuu ja pärn all ... majake , mis kõigiti tema ise kodu sarnane olema … oh ei , tema kaduma tema kaugele , ülesaam olema see kuristik , mis tema ja tema vahel olema , ja see laiem näitama tema tema silm , mis rohkem tema elu , kohus , seisus ja inimene tundma õppima . siin ei olema sild , mis tema see kuristik üle teine kallas viima . küll olema inimene ise see kuris-tikk tegema , tema olema ise oma mõte vahesein ehitama , aga see kindlamalt olema tema tema vang , et see tema ise aastasada armas saama ja paks vanuma mõte olema . Sea eemal olema see vaher , mis küljest tema neli aasta eest tema vabastama ja - ise vang andma . nüüd olema tema see puu küljes südan+tpidi kinni ja keegi ei võima tema vabastama , ka - tema ise mitte , tema kaitse-ingel . olema see silmaviirastus või tõde - seal tema seisma see puu all ja - veri tungima tema pea , silm minema tume-daks - tulema tema vastu ! kahvatu nägu lööma äkki helepunane , kui tema nägema , et Villu tema otsa vaatama . Villu jääma seisma - aralt tulema tulija lähe-male . " Villu !" tulija vaatama maha , Villu oma jalg peale , kumbki ei teadma miski ütlema . Kord minema Villu nägu tõsine . tema võtma kübar pea , teretama aupaklikult ja tahtma uhke samm mööda minema . " Villu - kõnelema Helene ruttu , nagu olema tema hir-mina , et tema ju kaua siin seisma , " hoidma , et sina vana-härra meel täna kuidagi ei pahandama . - sina olema see õnnetu komme täna juba kuidagi tegema . jääma täna tuba varjule !" " ja sina , austama preili , tulema mina see ütlema " " mina - mina - olema hirm ." " mina pärast " hüüdma Villu ja see kõlama kui hõiska-minema . " jaa , sina pärast - nüüd ja ikka !" noormees huul tahtma hõiskama üks nimi hüüdma , kui korraga äkiline õnneläige tema nägu kaduma , ja sunni-tud rahu ütlema tema tõsine hääl : " sina - preili v . B. - üks endine teopoiss pärast " " kes õnnelikum võima olema kui - kui - - " oh , see õnn jääma igavesti tulema ," ütlema Villu valu . " tema võima üksi veel au - võima kõik muu ära teenima , aga õnn mitte ." " Villu !" " see üksi ," kõnelema tema palavalt , " et üks süda - see süda tema pärast hirm olema , see olema tema õnn , kättesaamatu õnn , - Helene ! üksainus kord nimetama sina see nimi - ja nüüd elama hästi ja nuhtlema üks vaene talupoiss , kes julgema - " ei , Villu , ei . sina mitte - sina ei tohtima mitte õnnetu olema ! sina ei keelama seisus vahesein , vaid - mina , Villu ! siin " - tema võtma rind meelespealill - " siin see mina sina mälestus - luuletus eest ! - laulma veel - saag kuulus mees !" " Helene !" " Sea - kõnelema Helene edasi ja näitama käsi mõis põld , kus laialt rukis lõikama - " see kasu võima sina palju tegema - seal kutsuma sina tule-vik !" ja ruttu , hirmuma samm , astuma tema tagasi ja kaduma põõsastik vahele Villu silm ... " tema noomima mina ettevaatus ," kõnelema Villu tükk aeg pärast nagu uni ärkama ja tõmbama käsi üle otsa-esine , " aga just tema sõna ütlema , mis mina tegema tulema . härra ei olema armuheitmata , üksi liig äkiline meel ." 12 sina ära sõitlema välk , mis tamm purustand , ja ära vibu sõitlema , mis kotkas ’ nool kan ’ d . " andma tema ! - anna tema ! nii - nii ! hästi , ahah , kas maitsma ! vaatama hobune ! vaatama hobune ! - nii - nii ! hästi soolaselt !" see olema vanahärra hääl . vali oigamine kuulduma see vahele . opman hoov peal , puuriit kõrval , olema õnnetu , pal-jaks kiskuma teomees pink pikali . riit tagapool oigama valus see , kes kord ju läbi , õu ootama kubjas ja vahimees keskel teine , mil tema käsile võtma . " andma tema ! anna tema ! nii - nii ! tublisti - nii !" ja härra ise lööma iga " andma tema " juures pea takt juurde . tema seisma vitsamees selg taga , kubjas ja teomees tema aupaklik kaugus eemal . " andma tema !" " härra von K … härra von K … hüüdma lõõtsu-tamis lämmatama hääl tema selg taga . see olema Villu . tema tulema praegu jooksma hoovivärav sisse . kui välk keerama vana paks härra ise ümber . tema punane nägu lööma tumesinine , juus tõusma harjas … " pidama , - teomees olema - " kus sina olema - säh ! - säh - veel ! - veel ! Ve - hele naisterahvas hirmukarjatus kuulduma ülevalt mõis rohtaed . enam ei saama härra hüüdma . tema langema - käsi tõugatud - vastu puuriit , siis tõusma tema viht väri-sede üles ; sõrm jämedune soon olema tema otsaees . vii-maks pääsema hääl suu : " maha ja kuuskümmend !" kubjas kohkuma esiti , siis - täitma oma kohus . - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - õhtu olema mõis suur sõit . isamaja ilma jääma poeg sõitma , pärast see kui vanahärra tuba tema ja isa vahel raske sõnavahetus olnud , praegu alles siia jõudma võõras sõitma , arst järele sõitma , et ehk veel Helene elu päästma , kes palavik jampsima . kõik olema rutt . - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - 13 Välk tulema pilv põu , nool lendama kütt käest . mis tulema aeg õu , olema ülem mina vägi . palju aasta olema mööda läinud . veel enne oma surm olema vanahärra oma rahvas armastus ära teenima ja ka lepitus isa ja poeg vahel kord seadma . Enn kui Hugo ja Helene altar astuma , tõotama tema vastamisi üks nõu vallarahvas käekäik kergitama ja see tõotus olema tema pidama . vanahärra , kui tema üksi olema , mõtlema ja vangu-tab pea , nägema , kui paha tagajärg tema äkiline viht olnud , ja ohkama raskesti . kes võima arvama , kes võima arvama ? vana hallike nägu aga katma rõõmujoon , kui tema nägema , et veel viimane päev see inimene lahkesti tema otsa vaatama , kes enne tume , rusuma nägu tema ette ilmu , ja vaie ajama , kui just juhtuma , mõni küla hall-pea õige mõnusasti jutt . noor iga ja nõnda , kõige rohkem aga oma laps ja lapselaps . vanake sil-made ees olema miski selgima , mis kuussada aasta jook-sina vari sinna olema kogunema , ja see vari murdma - ah ! nii raske tagajärg , mis tema tegu olema . nüüd , jah nüüd soovima tema oma poeg eeskuju kõik naabermõis , aga - seal olema see vari veel niisama paks kui enne , ehk küll valguskiir ju heledamini tema taga taguma . tema ei nägema , mis tema rahu tarvis minema - Murumägi mõis olema veel ainuke üksik valge koht udu sees … Ükskord olema vanake koguni üksi jalgsi Nurmeküla käima . Kuune talu lõhmusepõõsas rääkima kaks vana , Madis ja külaline , kaua , väga kaua aeg , ja kui härra aed välja astuma , pühkima tema silm , Kerdo Kaie tõen-duse järgi , kes perenaine oma töö , linane lõng , ära käima tooma . sestsaadik käima vanake tihti Madis vaata-mas , pistma miski paber sees tasku , ja kui pereemake , kõbus vanainimene , tulema ja klaas värske piim ja võileib tooma , istuma kõik kolm seal . Madis kui ka teine talumees koht olema ammu päriseks oste-tud , kui küll naabermõis veel teopäev tegema . peksmine olema aga lõpetus tegema . Madis olema härra ostupaber sõprus täht kinkima tahtma , aga Madis ei võtma , vaid ütelnud : " igaüks , mis tema oma ." ja see juurde tema jääma , kuni koht tasa saama . ja kõige see imevedru käimapanija olema - Hugo ja Helene . kui tema oma õnnelik laps saadetus mõis puiestee mööda välja tulema ja töötegija mõisarahvas kohal peatama , küsima tema tema see ja teine ja vahe-tava , mis asi tahes , mõni sõna . keegi ei kuulma väli needmine , - aga töö tegema rohkem veel kui kunagi enne . kui tema aga koguni küla tulema , tere-tatakse see kui vana tuttav ja laps jooksma vastu ja seltsima " mõis laps ". palju see olema üks koolivend ja õde , sest mõis olema tubli kool ülem õpetus tarvis . Hugo olema õnnelik , Helene vagane tasane abikaasa ja last+e-ema . ainult üks asi tooma kor-rat murepilv Hugo pale : oh et ka naabermõis Murumägi mõis üks sammuma ! ei , tema olema üksi - tema , teine põlatud " uuendaja ", kes seesugune seisu-kord õnnistus ära tundma . aga veel olema see teine vara , vana ei olema veel nii elujõuetu , aga õhk olema ju teine - seal olema saadus siginema , uus lahke aeg kopu-tab uks külge ja tema pidama lahti tegema . nüüd - nüüd veel olema tema küll üksi … - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - ja Villu ? Kukulinn esimene saun asemel olema pär-nade varjul väike valge majake . siin üksi olema nõrga-meelne vagune , siia viimaks olema Hugo oma sõber ase leidma , kus pime vari , mis tema hing peale lan-genud , tema ei vaev - kus tema rahule jääma . kui aga Peipsi sügav , vägev kohin mets tagant , mis kirves ikka harvem tegema , tema kõrv ulatuma , siis tulema tema uks ette pink peale istuma , ja kuna tuul tema hall lööma juus liigutama ja tema silm mets läbi kohin tahtma tungima , liikuma tema huul : " kui see mets ees ei olema !..." 1892 